ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" лютого 2026 р. справа № 300/3681/25
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – відповідач) в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №050750002734 від 03.01.2025 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , відповідно до його заяви від 30.12.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , від 30.12.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про те, що рішенням №050750002734 від 03.01.2025, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовило йому в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з підстав відсутності необхідного страхового стажу. При цьому, до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди його роботи, згідно записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 12.02.1985, оскільки така заповнена з порушенням п.6 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 «Про трудові книжки колгоспників», а саме: всі записи в трудовій книжці підтверджуються в всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом керівника колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печатки. Періоди роботи в колгоспі з 1982 року по 1997 рік, оскільки згідно архівних довідок №07-02/1375 від 09.12.2024, в первинних документах частково зазначено «ім?я та по батькові» заявника. Також відповідач у рішенні зазначив про те, що в матеріалах пенсійної справи за вище вказаний період наявна архівна довідка №07-02/1377 від 09.12.2024, видана на « ОСОБА_2 », на підставі книги №10 обліку трудового стажу і заробітку колгоспників, однак відсутні документи передбачені п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 (із внесеними змінами), а саме: особові рахунки (підтвердження первинними документами). Позивач вважає такі дії відповідача є необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам законодавства, оскільки позивач не несе відповідальність за правильність оформлення трудової книжки колгоспника та виправлень у ній і у разі наявності сумнів що до правдивості відомостей які містяться у поданих документах, відповідач має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій та окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії документів, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей. Враховуючи вищевказане просить суд позов задовольнити.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.06.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.58-59). 
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області скористалося правом на подання відзиву на позовну заяву. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечила та зазначила про те, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №050750002734 від 03.01.2025 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Згідно з наданими документами страховий стаж становить 27 років 3 місяці 7 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи, згідно записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 12.02.1985, оскільки заповнена з порушенням п.6 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 «Про трудові книжки колгоспників», а саме: всі записи в трудовій книжці підтверджуються в всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом керівника колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печатки. Періоди роботи в колгоспі з 1982 року по 1997 рік, оскільки згідно архівних довідок №07-02/1375 від 09.12.2024, в первинних документах частково зазначено «ім?я та по батькові» заявника. Крім того, в матеріалах справи за вище вказаний період наявна архівна довідка №07-02/1377 від 09.12.2024, видана на « ОСОБА_2 », на підставі книги №10 обліку трудового стажу і заробітку колгоспників, однак відсутні документи передбачені п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 (із внесеними змінами), а саме: особові рахунки (підтвердження первинними документами). З урахуванням наведеного, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області просить суд в задоволенні позову відмовити.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив таке.
ОСОБА_1 30.12.2024 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком.
У зв`язку з впровадженням принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсій, вказана заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, за результатами розгляду якої прийнято рішення №050750002734 від 03.01.2025 (а.с.16). 
Згідно вказаного рішення, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з підстав відсутності необхідного страхового стажу. При цьому в оскаржуваному рішенні зазначено про те, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди його роботи, згідно записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 12.02.1985, оскільки заповнена з порушенням п.6 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 «Про трудові книжки колгоспників», а саме: всі записи в трудовій книжці підтверджуються в всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом керівника колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печатки. Періоди роботи в колгоспі з 1982 року по 1997 рік, оскільки згідно архівних довідок №07-02/1375 від 09.12.2024, в первинних документах частково зазначено «ім?я та по батькові» заявника. Крім того, в матеріалах справи за вище вказаний період наявна архівна довідка №07-02/1377 від 09.12.2024, видана на « ОСОБА_2 », на підставі книги №10 обліку трудового стажу і заробітку колгоспників, однак відсутні документи передбачені п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 (із внесеними змінами), а саме: особові рахунки (підтвердження первинними документами). Згідно з наданими документами страховий стаж становить 27 років 3 місяці 7 днів.
Уважаючи такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на момент врегулювання спірних правовідносин.
Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з положеннями статті 4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, одним з видів загальнообов`язкового державного соціального страхування є пенсійне страхування. При цьому відносини, що виникають за цим видом соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ. 
Водночас, у пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.
За приписами пунктів 1, 6 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду регулюють Закони України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон №1788-ХІІ), від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-IV).
Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Частиною 1 зазначеної статті передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей. 
Статтею 26 Закону №1058-IV передбачено, що з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 31 років.
Відповідно до приписів частин 1, 2, 4 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За змістом статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.
Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310 (далі - Основні Положення).
Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться
- відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; 
- відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; 
- відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).
Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Встановлений взірець трудової книжки колгоспника, містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.
Трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки (пункт 8 Основних Положень).
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі - Порядок №637).
Згідно із пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування.
Так, відповідач в оскаржуваному рішенні зазначив про те, що періоди роботи згідно записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 12.02.1985 не зараховано до страхового стажу позивача, оскільки заповнена з порушенням п.6 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 «Про трудові книжки колгоспників», а саме: всі записи в трудовій книжці підтверджуються в всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом керівника колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печатки.
Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з пунктом 18 Порядку № 637, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
При цьому суд звертає увагу на те, що положеннями Закону 1058-ІV підставою для призначення пенсії визначено виключно наявність страхового стажу необхідного розміру.
Водночас, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. 
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність. 
Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права. 
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17). 
З огляду на наведене, певні недоліки щодо заповнення трудової книжки, а саме те, що не всі записи в трудовій книжці НОМЕР_1 від 12.02.1985 у всіх розділах за час роботи в колгоспі підтверджені підписом керівника колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печатками, не може бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. 
Крім того, необхідно зазначити про те, що у разі незгоди з відомостями, зазначеними в документах позивача, пенсійний орган має право на реалізацію повноважень, наданих йому частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV, а саме: вимагати відповідні документи від підприємства, перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню тощо, проте таким правом суб`єкт владних повноважень не скористався.
Матеріали справи не містять доказів щодо здійснення відповідачем перевірки достовірності відомостей про спірний період роботи позивача.
Наведені обставини свідчать про неналежну перевірку наданих позивачем документів, не повний та не об`єктивний розгляд заяви позивача та надмірний формалізм суб`єкта владних повноважень. 
Разом з тим, період роботи позивача з 1982 по 1997 підтверджується архівними довідками № 0402/173 від 11.03.2024 (а.с.37-38), №0402/174 від 11.03.2024 (а.с.39-40), від 09.12.2024 №07-02/1376 (а.с.45-46), від 09.12.2024 № 0702/1377 (а.с.51), №0702/1375 (а.с.52-53). Вказані довідки підписані відповідальними особами підприємства, на ній проставлені печатки відповідного підприємства.
Водночас, пенсійний орган в оскаржуваному рішенні вказує на те, згідно архівних довідок №07-02/1375 від 09.12.2024, в первинних документах частково зазначено «ім?я та по батькові» заявника. 
При цьому, суд звертає увагу на те, що вказана довідка видана на ім`я ОСОБА_1 , щодо періоду роботи « ОСОБА_2 », тобто скорочене ім`я позивача російською мовою).
Відтак, на переконання суду, вказана довідка видана позивачу, а інформація яка міститься у ній стосується його періодів роботи.
Таким чином, відповідач протиправно не врахував інформацію яка міститься в архівній довідці від 09.12.2024 №0702/1375 з тих підстав, що в первинних документах частково зазначено «ім?я та по батькові» заявника.
Також, пенсійний орган в оскаржуваному рішенні вказує на те, що архівна довідка №07-02/1377 від 09.12.2024, видана на « ОСОБА_2 », на підставі книги №10 обліку трудового стажу і заробітку колгоспників, однак відсутні документи передбачені п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 (із внесеними змінами), а саме: особові рахунки (підтвердження первинними документами). 
Суд зазначає, що архівна довідка №07-02/1377 від 09.12.2024, видана позивачу, на підставі документів архівного фонду №73, Акт перевіряння наявності і стану документів №1 від 16.11.2023 спр. 10, арк.76 зв. (книга №10 обліку трудового стажу і заробітку колгоспників).
З огляду на наведене, суд вважає, що така довідка відповідає вимогам законодавства, оскільки видана на підставі документів архівного фонду №73, акту перевіряння наявності і стану документів №1 від 16.11.2023 спр. 10, арк.76 зв. (книга №10 обліку трудового стажу і заробітку колгоспників), містить відомості про періоди роботи позивача, за які здійснювалася виплата заробітної плати позивачу, суми заробітної плати, а також містить інформацію щодо місцезнаходження і адреси підприємства, яким видано таку довідку.
Відтак, відповідач приймаючи оскаржуване рішення протиправно не врахував відомості про періоди роботи позивача згідно архівної довідки №07-02/1377 від 09.12.2024.
Підсумовуючи вищевказане, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №050750002734 від 03.01.2025 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , відповідно до його заяви від 30.12.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправним та підлягає скасуванню.
Враховуючи те, що судом встановлено протиправність рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, прийнятого Головним управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, з метою належного захисту прав позивача, суд уважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , від 30.12.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду.
Підсумовуючи наведене вище, суд уважає, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії підлягає задоволенню.
Враховуючи приписи ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, як зі сторони, внаслідок неправильного рішення якої виник спір, на користь ОСОБА_1 1211,20 грн, сплаченого судового збору. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

УХВАЛИВ:
позов задовольнити повністю. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №050750002734 від 03.01.2025 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , відповідно до його заяви від 30.12.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.12.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду у цьому рішенні.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) адреса: АДРЕСА_1 ;
відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), адреса: вул. Січових Стрільців 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя  /підпис/  Скільський І.І.