Справа № 711/247/26
Номер провадження 3/711/241/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2026 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Михальченко Ю.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (протокол серії ЕПР1 № 560313 від 06.01.2026 року за ст. 122-4 КУпАП та протокол серії ЕПР1 № 560302 від 06.01.2026 року за ст. 124 КУпАП) про притягнення: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , працюючого фахівцем ТОВ «Чиравіт Сайенс парк», проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , 
до адміністративної відповідальності за ст.ст.124 та 122-4 КУпАП, - 

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси знаходяться адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 та ст.122-4 КУпАП.
В судовому засіданні встановлено, що 27 грудня 2025 року о 20.30 год. в м.Черкаси по вул. Сінна, 9, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «TOYOTA HILUX» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та допустив наїзд на припаркований автомобіль «NISSAN ROGUE» д.н.з. НОМЕР_3 , чим порушив п. 10.9 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 27 грудня 2025 року о 20.30 год. в м.Черкаси по вул. Сінна, 9, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «TOYOTA HILUX» д.н.з. НОМЕР_2 , став учасником дорожньо-транспортної пригоди, місце якої залишив, чим порушив п.2.10.а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.122-4 КУпАП.
Два протоколи про адміністративні правопорушення надійшли до суду одночасно, тому розглядаються з дотриманням ст.36 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні надав пояснення, що дійсно 27 грудня 2025 року близько 20.30 год. за адресою: м. Черкаси, вул. Сінна, 9, здійснював розворот на своєму автомобілі «TOYOTA HILUX» д.н.з. НОМЕР_2 . Ніякого контакту з автомобілем, припаркованого позаду не відчув. Після розвороту припаркував свій автомобіль та пішов додому. Про дану подію дізнався від працівників поліції 06 січня 2026 року. На його автомобілі відсутні будь-які пошкодження. Наміру покидати місце ДТП не мав, так як не відчув що його скоїв. У скоєному щиро кається та просив суд суворо не карати за ст. 124 КУпАП. Що стосується ст. 122-4 КУпАП – просив провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки не мав умислу на залишення місця ДТП. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, приходжу до наступного: 
Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Дослідивши матеріали справи вважаю, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Його вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 06.01.2026 року серії ЕПР1 № 560302, схемою місця ДТП від 27.12.2025 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 06.01.2026 року та наданими в судовому засіданні, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 31.12.2025 року.
Крім того, відповідно до положень статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 560313 – 27 грудня 2025 року о 20.30 год. в м.Черкаси по вул. Сінна, 9, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «TOYOTA HILUX» д.н.з. НОМЕР_2 , став учасником дорожньо-транспортної пригоди, місце якої залишив, чим порушив п.2.10.а ПДР України.
Відповідно до п.2.10 «а» Правил дорожнього руху України - у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Відповідно до ст.122-4 КУпАП - залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Під час судового розгляду досліджено матеріали справи та встановлено, що ОСОБА_1 місце ДТП залишив не умисно та наміру переховуватися не мав. Даний факт підтверджується, як характером пошкоджень отриманих внаслідок ДТП, так і поясненнями ОСОБА_1 .
Тобто, згідно змісту даного протоколу встановлено, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення передбаченого ст.122-4 КУпАП за порушення п.2.10.а ПДР України, не знайшла підтвердження.
Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).
Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.
Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.1, 2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).
Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі. 
Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин суддя вважає, що відсутні докази на підтвердження складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.36, 122-4, 124, 247, 279, 283 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Справи про адміністративні правопорушення № 711/247/26 та № 711/248/26 об`єднати в одне провадження та присвоїти № 711/247/26.
Визнати  ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнути його до адміністративної відповідальності у штрафу розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 665,60 грн. 
Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КпАП України - закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст.308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.
Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення. 

Суддя:	  	Ю.  В.  Михальченко