ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року	Львів	Справа № 500/2538/25 пров. № А/857/35115/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,
суддя Запотічний І.І., 
суддя Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року (головуючий суддя Юзьків М.І., м.Тернопіль) у справі №500/2538/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії №2, Військово-медичного клінічного центру Західного регіону (ВЛК № 2, ВМКЦ Західного регіону) про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
01.05.2025 позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Військово-лікарської комісії №2, Військово-медичного клінічного центру Західного регіону (ВЛК № 2, ВМКЦ Західного регіону), в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову ВЛК №2 ВМКЦ Західного регіону від 27.01.2025; зобов`язати ВЛК ВМКЦ Західного регіону повторно провести медичний огляд ОСОБА_1 для визначення ступеня придатності до військової служби.
Позов обґрунтовує тим, що виконуючи обов`язки військової служби, пов`язані із захистом Батьківщини, 11.03.2024 під час мінометного обстрілу противником стрілець-санітар 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти солдат ОСОБА_1 отримав поранення, а саме - вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин лівого плеча, передпліччя, правого стегна, ЗЧМТ, струсу головного мозку, акубаротравми, лікованих етапними хірургічними обробками у вигляді зміцнілих рубців та больового синдрому, хронічної лівобічної сенсоневральноїприглухуватості Іст. Травма тяжка. 16.08.2024 у гарнізонній військово-лікарській комісії НВМКЦ «ГВКГ» проведено медичний огляд ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на підставі графи ІІ розкладу хвороб визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. У січні 2025 року гарнізонною ВЛК №2 ВМКЦ Західного регіону проведено медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби ОСОБА_1 . Діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) «Гіпертонічна хвороба першої стадії (IMM ЛІ-103, 07гМ2), ступінь 2. Ризик помірний. СН 0 зі збереженою систолічною функцією лівого шлуночка (ФВ-60%). Хронічний персистуючий гепатит, мінімальна активність з незначним порушенням функції. Компресійно-ішемічна нейропатія правого ліктьового нерва з незначним порушенням функції. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. Стан після перенесеної мінно-вибухової травми (11.03.2024), вогнепального осколкового сліпого поранення м/яких тканин лівого плеча, передпліччя, правого стегна, лікованих хірургічно у вигляді зміцнілих рубців». Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (довідка про обставини травми N 32/174 від 05.04.2024). На підставі ст.ст. 39в, 54в, 23в графи ІІ Розкладу хвороб визнаний придатним до військової служби. Позивач з даним висновком ВЛК не згідний, оскільки його стан здоров`я незадовільний та продовжує погіршуватися. Скарги на погіршення стану здоров`я взагалі не було враховано при винесенні рішення ВЛК від 27.01.2025.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга. Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Крім того, зазначає, що постанови ВЛК згідно з Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, розглядаються затверджуються, контролюються, а за необхідності переглядаються відповідною штатною ВЛК. Військово-лікарська комісія Військово-медичного центру Західного регіону є позаштатною комісією, не є юридичною особою, не має свого коду ЄДРПОУ. Тому звернення до суду позивача не ґрунтується на вимогах Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, позивачем невірно обрано спосіб захисту його прав та інтересів, оскільки оскарженню підлягають постанови штатних ВЛК регіонів та ЦВЛК. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
Як слідує з довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) Військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2024 №32/174 позивач 11.03.2024 близько 11:30 годин виконуючи обов`язки військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини, під час мінометного обстрілу противником стрілець-санітар 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти солдат ОСОБА_1 отримав поранення. 
Згідно з довідкою гарнізонної ВЛК НВМКЦ «ГВКГ» від 23.05.2024 №12868 після проведеного огляду позивача, прийнято постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювання та ступінь придатності до військової служби у формулюваннях: 
«Стан після МВТ (11.03.2024): вогнепальних осколкових сліпих поранень м`яких тканин лівого плеча, передпліччя, правого стегна, лікованих етапними хірургічними обробками, з нестійкими анталгічними контрактурами лівих ліктьового та кистьового суглобів, больовим синдромом при тимчасовому порушенні функції.
Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» (довідка про обставини поранення №32/174 видана командиром в/ч НОМЕР_1 ).
На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів.
За наказом МОЗ №370 від 04.07.2007 – травма легка». 
Згідно з довідкою гарнізонної ВЛК НВМКЦ "ГВКГ" від 16.08.2024 №2095 після проведеного огляду позивача, прийнято постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) та ступінь придатності до військової служби у формулюваннях: 
«Компресійно-ішемічна нейропатія ліктьового нерву, сенсорно-моторна форма, при помірному порушенні функції, М542 Вертеброгенна цервікалгія, стадія нестійкої ремісії, при незначному порушенні функції. М4210. Ізольований міжхребцевий остеохондроз, спондилоартроз шийного та поперекового відділів хребта, дорсальна протрузія С3-С4 з больовим та міотонічним синдромом при незначному порушені функції. Н52.4 Далекозорість обох очей в 0,5 Д. І 11.9, Гіпертонічна хвороба І.
Захворювання, Так, пов`язанні з проходженням військової служби.
S06.00 Стан після перенесеної МВТ (11.03.2024): вогнепального осколкового сліпого поранення м`яких тканин лівого плеча, передпліччя, правого стегна, ЗЧМТ, струсу головного мозку, акубаротравми, лікованих етапними хірургічними обробками у вигляді зміцнілих рубців та больового синдрому, хронічної лівобічної сенсоневральноїприглухуватості І ст. Травма тяжка.
Травма, пов`язана із захистом Батьківщини (довідка про обставини поранення №32/174 видана командиром в/ч НОМЕР_1 ).
На підставі статей 23-б,75-в,39-в,75-в,64-в,78-в графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони».
У січні 2025 року гарнізонною ВЛК №2 ВМКЦ Західного регіону проведено медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби ОСОБА_1 та прийнято постанову ВЛК, яка оформлена довідкою від 27.01.2025 №220 про причинний зв`язок захворювання та ступінь придатності до військової служби у формулюваннях:
«Діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) «Гіпертонічна хвороба першої стадії (IMM ЛІ-103, 07гМ2), ступінь 2. Ризик помірний. СН 0 зі збереженою систолічною функцією лівого шлуночка (ФВ-60%). Хронічний персистуючий гепатит, мінімальна активність з незначним порушенням функції. Компресійно-ішемічна нейропатія правого ліктьового нерва з незначним порушенням функції. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. Стан після перенесеної мінно-вибухової травми (11.03.2024), вогнепального осколкового сліпого поранення м/яких тканин лівого плеча, передпліччя, правого стегна, лікованих хірургічно у вигляді зміцнілих рубців. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (довідка про обставини травми № 32/174 від 05.04.2024).
На підставі ст.ст. 39в, 54в, 23в графи ІІ Розкладу хвороб визнати Придатним до військової служби".
Не погодившись із постановою ВЛК від 27.01.2025 №220 в частині визначеного ступеня придатності до військової служби позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом. 
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон № 2232-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 1 цього Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно частини дев`ятої статті 1 № 2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до частини 10 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (Положення №402).
Відповідно до пункту 1.2 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Пунктом 2.1 розділу І Положення №402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії. ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Відповідно до пункту 3.3 глави 3 розділу I Положення № 402 скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення». Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій.
Відповідно до пункту 3.4 глави 3 розділу I у разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (відміни, скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК. Таке рішення є обов`язковим до виконання та має бути реалізовано не пізніше ніж в місячний строк з дати прийняття. У разі визнання штатною ВЛК звернення необґрунтованим, воно повертається заявнику (скаржнику) з відповідними роз`ясненнями, у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян». У разі прийняття рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд, військовослужбовці та інші особи, зазначені у пункті 1.2 глави 1 цього розділу, направляються для проходження медичного огляду до іншої ВЛК, ніж та, постанова якої оскаржується. У разі якщо штатна ВЛК визнає постанову позаштатної ВЛК обґрунтованою або визначає відсутність підстав для направлення заявника на повторний (контрольний) медичний огляд ВЛК, штатна ВЛК надає заявнику відповідне роз`яснення, оформлене листом.
Пунктом 1.1 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час. Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема військовослужбовців до військової служби.
Відповідно до підпункту 1.2 розділу ІІ Положення № 402 Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (ТДВ) (додаток 3).
Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду (МКХ-10).
Питання медичного огляду військовослужбовців регламентує глава 6 розділу II Положення №402.
Згідно пункту 6.1 глава 6 розділу II Положення №402 направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням. Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби виключно за рекомендацією лікаря закладу охорони здоров`я (установи), у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть зумовлювати непридатність до військової служби. Також направлення військовослужбовців на медичний огляд ВЛК прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище проводиться у випадках, визначених Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153, та Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 року за № 438/16454.
Пунктом 6.6 глави 6 розділу ІІ Положення № 402 визначено, що військовослужбовці оглядаються ВЛК у закладах охорони здоров`я (установах) за територіальним принципом або за місцем лікування, навчання, перебування у відрядженні, за місцем проведення відпустки.
Відповідно до пункту 6.8 глави 6 розділу ІІ Положення № 402 на осіб, які проходять медичний огляд амбулаторно, заводиться Картка обстеження та медичного огляду, при стаціонарному огляді - медична карта стаціонарного хворого. Огляд військовослужбовців обов`язково проводиться хірургом, терапевтом, невропатологом, офтальмологом, оториноларингологом (військовослужбовців-жінок - гінекологом), а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей. Обов`язково виконуються загальні аналізи крові та сечі, ЕКГ-дослідження, рентгенологічне обстеження органів грудної клітки. Потребу в додатковому обстеженні визначають лікарі за медичними показаннями. Під час проходження медичного огляду військовослужбовець зобов`язаний надавати медичні документи щодо стану свого здоров`я. Дані, вказані в наданих військовослужбовцем медичних документах, враховуються лікарями під час формування постанов ВЛК.
Щодо доводів апелянта про ступень його придатності до військової служби та неправильно встановленого діагнозу у спірній постанові військово-лікарської комісії колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі № 806/526/16 виснував, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Таким чином, надання оцінки діагнозу апелянта на предмет того, чи підпадає він під дію конкретних статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18, де зроблено правовий висновок про те, що до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.
Окрім цього, колегія суддів зазначає, що у разі наявності сумніву у позивача щодо правильності висновку стосовно ступеня його придатності до військової служби чи встановленого діагнозу, зокрема і через неврахування зауважень позивача стосовно наявних розладів хвороб, порушень функцій, больових синдромів, він має право звернутися до ВЛК вищого рівня (штатної ВЛК) для перегляду відповідної постанови з підстав наявних хвороб чи фізичних вад.
Із врахуванням викладеного, апеляційний суд констатує, що вищезазначені доводи апелянта не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог.
Будь-яких інших доводів щодо недотримання відповідачами процедури проведення медичного огляду та прийняття оскаржуваної постанови ВЛК не наведено.
Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для скасування спірної постанови Військово-лікарської комісії №2 Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, яка оформлена довідкою від 27.01.2025 №220.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає. 
Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року у справі № 500/2538/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Т. І. Шинкар