Справа № 734/4065/25 	Головуючий у 1 інстанції Домашенко Ю.М. 	
Провадження № 33/4823/34/26 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2026 року 	місто Чернігів	

Суддя Чернігівського апеляційного суду Салай Г.А., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 13 листопада 2025 року, 

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 

Стягнуто із ОСОБА_1 605 грн 60 коп. судового збору на користь держави.

Місцевим судом установлено, що 03.09.2025 року об 11 год 18 хв ОСОБА_1 на 3 км автодороги Т 25-35 Козелець-Карпилівка-Сорокошичі в с. Скрипчин, керував транспортним засобом «Subaru Outback», д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР. 

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, судом не об`єктивно досліджено обставини, зазначені у протоколі та які мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Вважає обвинувачення його у вчиненні адміністративного правопорушення безпідставним, а підстави притягнення його до відповідальності фактично надуманими. Зазначає, що права йому роз`яснювалися як громадянину, а не суб`єкту правопорушення, і відеозапис спростовує роз`яснення йому прав та обов`язків саме як водію, що, вважає, свідчить про порушення порядку складення протоколу. Звертає увагу, що на відео не зафіксовано і у протоколі відсутні дані про вилучення у нього посвідчення водія та видачу тимчасового дозволу на керування, після чого він поїхав з місця зупинки, тому відсторонення у розумінні ст. 266 КУпАП не було здійснено і передачі іншій особі не було, оскільки такої особи не було і автомобіль просто передали йому. Також зазначає, що в описі до матеріалів зазначається про долучення «чек-драгеру», хоча такого не долучено, відсутність будь-яких документів стосовно приладу, яким було встановлено ніби то стан сп`яніння, вважає, має важливе значення, оскільки показник 0,29 проміле фактично на межі похибки, передбаченої для такого роду приладів, яка може складати +/- 0,042 проміле в діапазоні від 0 до 0,84 проміле, тоді як у нього показник перевищив всього на 0,09 проміле, що вважає у межах похибки. Звертає увагу, що відповідно до інструкції, показник більше 0,2 проміле алкоголю у крові, тоді як приладом Драгер встановлюється показник у видихуваному повітрі. Посилаючись на норми міжнародного права, згідно з якими мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння, повинна становити 0,25 мг на літр повітря, що видихається, а саме - 0,5 проміле. Тому, вважає, що його показник не може свідчити про перебування у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий межує з показником допустимого вмісту алкоголю у крові з урахуванням похибки. Крім того, вказує, що з матеріалів справи не вбачається чи проходив даний прилад обов`язкову повірку, калібрування тощо. Отже вважає, що вина його не доведена допустимими доказами. Оскільки вважає, що у поліцейського, який після завершення розгляду справи за фактом перевищення швидкості руху, без будь-яких пояснень запропонував пройти огляд і тільки коли він вийшов із автомобіля йому було безпідставно роз`яснено ознаки сп`яніння, яких об`єктивно не вбачалося.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності до суду не з`явився, надавши суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, тому суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без його участі. 

Дослідивши апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я. 

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 442222 від 03.09.2025 водій ОСОБА_1 03.09.2025 року об 11:18 год в с. Скрипчин, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився за допомогою приладу Драгер Алкотест 6820 ARHE0221, проба позитивна 0,29 проміле. 

Вказаний протокол містить дані про долучені до нього документи, що відповідає матеріалам справи, дані про тимчасове вилучення документу: посвідчення водія НОМЕР_2 та про видачу тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом та його отримання водієм ТЗ 109836, підписи водія та його пояснення по суті правопорушення, де останнім зазначено «Надам у суді». 
Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом, зокрема відеозаписом як із відеореєстратора поліцейського автомобіля, яким зафіксовано рух автомобіля та його зупинку, так і у подальшому відео із нагрудних камер поліцейських, якими зафіксовано, що вказаним автомобілем керував водій ОСОБА_1 , який рухався вдвох із пасажиром. Оформивши матеріали про перевищення швидкості руху водієм, проти чого той не заперечував, поліцейський поцікавився чи не вживав напередодні водій алкогольні напої та запропонував пройти огляд на місці зупинки. Спочатку водій заперечив вживання алкогольних напоїв, коли вийшов із авто, поліцейським було роз`яснено ознаки сп`яніння, які він убачав у нього та поставлено вимогу пройти огляд. На що водій після певних вагань погодився, при цьому повідомив, що напередодні ввечері вживав пиво. Просив вирішити питання без цього, на що був попереджений про відповідальність. Пройшовши огляд за допомогою приладу Драгер, результат якого становив 0,29 проміле, ОСОБА_1 не заперечив. Після складення протоколу та оформлення матеріалів, водієві роз`яснено його суть, місце розгляду, дані про вилучення водійського посвідчення та видачу тимчасового дозволу на керування, жодних заперечень від водія не поступало. При цьому поліцейським роз`яснено, що відповідно до ст. 266 КУпАП водій відстороняється від подальшого керування, на що водій погодився та повідомив, що далі автомобіль поведе його колега. 

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, у силу положень ст. 251 КУпАП.

Згідно з результатом проведеного тесту на алкоголь ОСОБА_1 із використанням спеціальних технічних засобів, результат становив - 0,29 проміле (а.с. 5). Вказаний чек до приладу Драгер містить інформацію про прилад та його останнє калібрування. 

Підтвердження стану сп`яніння у результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Таким чином, місцевий суд, розглядаючи справу по суті, правильно встановив фактичні обставини, які полягали у керуванні ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює у сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними у даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про неналежну оцінку судом зібраних у справі доказів безпідставні, оскільки суд дослідив та дав належну оцінку таким, з чим погоджується і апеляційний суд, зауважуючи, що порушень, які б потягли за собою скасування рішення суду, не встановлено. 

Посилання апелянта на недоліки оформлення документів, як то безпідставність підозр водія у керуванні транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння та нероз`яснення йому прав як суб`єкту правопорушення, безпідставні, оскільки протокол містить всі необхідні дані, які узгоджуються із зафіксованими обставинами на відео, яке є безперервним, жодних суттєвих доводів, які б спростовували встановлені обставини та вплинули на правильність прийнятого судом рішення, не виявлено. 

З приводу доводів апеляційної скарги щодо максимально допустимого рівня алкоголю в крові водія за міжнародним законодавством, слід зазначити наступне.

Так, у ст. 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01.05.1971 року, міститься норма про те, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках - у повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Проте зазначена норма вказаної Конвенції за суттю є рекомендаційною та не встановлює мінімального рівня алкоголю у крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким, на думку авторів Конвенції, настає алкогольне сп`яніння. При цьому Конвенція не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші ніж 0,25 ‰ у повітрі. Зокрема, в Україні встановлено максимальний показник рівня алкоголю у крові 0,2 ‰.

Пунктом 7 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735, визначено, що встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 ‰ алкоголю в крові. У даному випадку результати тестування ОСОБА_1 0,29 ‰, що вказує на перебування його у стані алкогольного сп`яніння. Отже, вказані доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Що стосується доводів щодо необхідності врахування похибок спеціального технічного засобу, то навіть якщо взяти розрахунки, наведені апелянтом щодо похибок у діапазоні від 0 до 0,4 проміле, то показник ОСОБА_1 все одно перевищує максимально допустиму норму.

Таким чином, істотних порушень КУпАП при складанні адміністративного протоколу щодо ОСОБА_1 поліцейськими допущено не було. Судовий розгляд також відповідав вимогам закону.

Стягнення призначено у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності і яка є безальтернативною. 

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її скасування не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,  

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 13 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	Г. А. Салай