Справа № 441/885/24 

ПОСТАНОВА
Іменем України

19 січня 2026 року м. Львів
Залізничний районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 
за участю прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 
потерпілого ОСОБА_7 
представника потерпілого ОСОБА_8 
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
встановив:

ОСОБА_7 , будучи особою, яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-3 КУпАП, 19.01.2026 року в період часу з 14 год 08 хв. до 15 год. 23 хв., перебуваючи в залі судового засідання № 3 Залізничного районного суду м. Львова під час розгляду кримінального провадження № 12014140000000662 від 24.10.2014 року про обвинувачення  ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, умисно, з мотивів явної неповаги до суду, що виразилась у непідкоренні розпорядженню головуючого, а саме перебивав головуючу суддю, перешкоджав вести судове засідання, після зауваження продовжував порушувати порядок у залі судового засідання, використовував ненормативну лексику та образи в сторону учасників та суду, а також не реагував на зауваження головуючої судді. Незважаючи на неодноразові попередження головуючою суддею, потерпілий ОСОБА_7 надалі продовжував вчиняти дії, які свідчать про явну зневагу до суду, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185-3 КУпАП.
В судовому засіданні прокурор  ОСОБА_3 заявив усне клопотання про повторне застосування до потерпілого ОСОБА_7 грошового стягнення у зв`язку з систематичним порушенням ним порядку судового засідання.
Сторона захисту підтримала заявлене прокурором клопотання, зазначивши, що поведінка потерпілого перешкоджає здійсненню судового розгляду в розумні строки, свідчить про умисне затягування розгляду справи та зловживання своїми правами.
Потерпілий та його представник заперечили проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що потерпілий вважає такі дії сторін провокацією.
Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Чинне законодавство вимагає від учасників процесу або присутніх у судовому засіданні осіб поваги до суду як одного з інститутів державної влади. Питання визначення поняття «неповаги до суду», процедури притягнення винних осіб до відповідальності та визначення заходів впливу на порушника визначається Законом України «Про судоустрій та статус суддів», КУпАП, а також іншими процесуальними законами.
Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.
Згідно з ст. 129 Конституції України за неповагу до суду чи судді винні особи притягаються до юридичної відповідальності.
Згідно з п. 6 ч. 5 ст. 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» незалежність судді забезпечується, в тому числі, відповідальністю за неповагу до суду чи судді.
Відповідно до ст. 50 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» прояв неповаги до суду чи судді з боку осіб, які є учасниками процесу або присутні в судовому засіданні, має наслідком відповідальність, установлену законом.
Отже, за прояв неповаги до суду винні особи притягуються до відповідальності, встановленої законом.
До проявів неповаги до суду належать, зокрема: порушення порядку під час проведення судового засідання; вчинення дій, які свідчать про очевидну зневагу до суду та встановлених у суді правил; невиконання сторонами розпоряджень головуючого.
У відповідності до положень ч. 3 ст. 330 КПК України у разі невиконання розпорядження головуючого іншими особами, присутніми у судовому засіданні, головуючий робить їм попередження про відповідальність за неповагу до суду. При повторному порушенні порядку у залі судового засідання їх за ухвалою суду може бути видалено із зали судового засідання та притягнуто до відповідальності, встановленої законом. Питання про притягнення особи до відповідальності за прояв неповаги до суду вирішується судом негайно після вчинення порушення, для чого в судовому засіданні оголошується перерва.
Статтею 329 КПК України визначено, що особи, присутні у залі судового засідання, при вході до нього суду та при виході суду повинні встати. Сторони кримінального провадження допитують свідків та заявляють клопотання, подають заперечення стоячи і лише після надання їм слова головуючим у судовому засіданні. Свідки, експерти, спеціалісти дають показання, стоячи на місці, призначеному для свідків. Особи, присутні в залі, заслуховують вирок суду стоячи. Відхилення від цих правил допускається з дозволу головуючого в судовому засіданні. Сторони та учасники кримінального провадження, а також інші особи, присутні в залі судового засідання, зобов`язані додержуватися порядку в судовому засіданні і беззаперечно підкорятися відповідним розпорядженням головуючого у судовому засіданні. Сторони та учасники кримінального провадження звертаються до суду «Ваша честь» або «Шановний суд».
Недотримання цих правил є проявом неповаги до суду і винні особи притягуються до відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади», у кожному випадку, коли буде встановлено, що особа вчинила умисні дії, які свідчать про неповагу до суду, необхідно вирішувати питання про притягнення винних до відповідальності за ст. 185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 258 КУпАП, у разі вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається.
Відповідно до ст. ст. 221, 221-1 КУпАП дані справи розглядаються суддями районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів, місцевими господарськими та адміністративними судами, апеляційними судами та Верховним Судом. Така справа розглядається суддею-доповідачем зі складу суду, що розглядає справу, під час розгляду якої вчинено правопорушення, передбачене ст. 185-3 КУпАП.
Таким чином, з моменту оголошення перерви у судовому розгляді справи або одразу після закінчення судового засідання суд фактично констатує вчинення особою дій, ознаки яких підпадають під дію ст. 185-3 КУпАП, завершує стадію порушення справи про адміністративне правопорушення і переходить до наступної стадії, якою є розгляд справи про адміністративне правопорушення. Зважаючи на це, інші підготовчі дії до розгляду справи про адміністративне правопорушення, які передбачені ст. 278 КУпАП, судом (суддею) не проводяться.
В рекомендаціях щодо притягнення до відповідальності за неповагу до суду, схвалених рішенням Ради суддів України від 04 листопада 2016 року № 74 (зі змінами) зазначено, що повага до суду є чинником належного функціонування правової держави. Закон вимагає від учасників процесу, або присутніх у судовому засіданні осіб, наявність поваги до суду як одного із інститутів державної влади. За останні роки в Україні все більш набуває свого поширення публічна демонстрація такої форми правового нігілізму як прояв неповаги до суддів та суду зокрема. Розповсюдженість означеного негативного явища обумовлює неможливість виконання судовою владою своїх функцій у повному обсязі. Адже в результаті вчинення діянь, що посягають на авторитет судової влади, фактично нівелюється принцип всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи будь-якої категорії. У загальному підсумку поширення прояву неповаги до суду, уникнення винними особами юридичної відповідальності за чинення такого правопорушення, відсутність забезпечення приміщень судів належною охороною призводить до невиконання українською державою своїх зобов`язань щодо забезпечення права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Жоден випадок прояву неповаги до суду не повинен залишатись без належного реагування суддів.
Відповідно до ч. 1 ст. 185-3 КУпАП неповага до суду, що виразилась у злісному ухиленні від явки в суд свідка, потерпілого, позивача, відповідача або в непідкоренні зазначених осіб та інших громадян розпорядженню головуючого чи в порушенні порядку під час судового засідання, а так само вчинення будь-ким дій, які свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил, тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 2 ст. 185-3 КУпАП встановлена відповідальність за ті самі діяння, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері судоустрою. 
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого коментованою статтею, полягає вчиненні таких дій: у злісному ухиленні від явки в суд свідка, потерпілого, позивача, відповідача або в непідкоренні зазначених осіб та інших громадян розпорядженню головуючого чи в порушенні порядку під час судового засідання, а так само вчинення будь-яких дій, які свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил. Правопорушення передбачене даною статтею може вчинюватися шляхом різноманітних дій: у вербальній формі, шляхом жестикуляції, шляхом бездіяльності під час непідкорення вимогам головуючого у судовому засіданні, неявки до суду осіб, які визнані у встановленому законодавством порядку свідками, потерпілими, позивачами або відповідачами, експертами, перекладачами тощо. 
Суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення може бути будь-яка особа, яка бере участь у судовому засіданні, зокрема, учасник кримінального провадження (крім обвинуваченого). 
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що вказують наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що постановою Залізничного районного суду м. Львова від 19.11.2025р. ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-3 КУпАп та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Постановою Львівського апеляційного судуд від 26.12.2025р. постанову Залізничного районного суду м. Львова від 19.11.2025р. залишено без змін. 
Як встановлено судом та підтверджується журналом судового засідання, аудіо- та відеозапису судового засідання, яке відбувалося 19.01.2026 року, головуючою суддею ОСОБА_1 (часові відмітки технічного запису судового засідання 01 хв. 35 с; 25 хв. 34 с; 25 хв. 51 с; 35 хв. 48 с; 50 хв. 47 с) неодноразово робилися зауваження потерпілому ОСОБА_7 про прояв у його поведінці ознак неповаги до суду, які залишились без його належного реагування, так як вінповторно продовжив порушувати установлений, під час судового засідання порядок, постійно перебивав учасників процесу, при тому, що право висловлюватись йому головуючою суддею надано не було.
Крім цього, з технічного запису судового засідання від 19.01.2026 року вбачається, що ОСОБА_7 висловлювався на адресу суду, зокрема заявив, «що суддя бреше, прошу зазначити що суддя бреше в журналі» (часова відмітка 26 хв. 37 с). Також ОСОБА_7 відмовився від приведення до присяги на виконання вимог ст. 353 КПК України, зазначивши, що «я вам нічого не присягаю, я вам нічого не винен» (часові відмітки 36 хв. 43 с; 38 хв. 26 с).
Крім того, під час судового засідання він висловлювався ненормативною лексикою, зокрема: «найдебільніший прокурор, найдебільніший слідчий» (часові відмітки 45 хв. 35 с), «я буду його дебілом називати, ви мене провокуєте на якісь дії чи я дебіл чи хто тут дебіл» (часові відмітки 49 хв. 33 с).
Окрім наведеного, ОСОБА_7 висловлював явну зневагу до суду, зокрема у висловлюванні: «ви брешете суддя, шановний суддя ви брешете як пес поганий».
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
Доводи потерпілого про те, що його поведінка була наслідком провокації, суд вважає безпідставними та такими, що не підтверджені жодними об`єктивними доказами. Із матеріалів справи та технічного запису судового засідання вбачається, що дії головуючої судді та інших учасників провадження здійснювалися в межах наданих їм законом повноважень, були спрямовані на забезпечення належного порядку судового засідання та не містили ознак спонукання потерпілого до протиправної поведінки.
Сам по собі факт реалізації судом процесуальних повноважень, зокрема зауважень щодо дотримання порядку або вимог про приведення до присяги, не може розцінюватися як провокація у розумінні закону. Незгода потерпілого з процесуальними діями суду або позицією інших учасників провадження не звільняє його від обов`язку дотримуватися порядку судового засідання, поважати учасників справи та суд.
Крім того, навіть за умови наявності суб`єктивного сприйняття потерпілим певних дій як провокаційних, таке сприйняття не є обставиною, що виключає адміністративну відповідальність, та не виправдовує використання образливих висловлювань, ненормативної лексики чи демонстративної зневаги до суду, які були зафіксовані технічним записом судового засідання.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_7 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-3 КУпАП, а тому наявні всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення в межах, установлених у санкції ч. 2 ст. 185-3 КУпАП.
Вказане повністю підтверджується журналом та відеозаписом судового засідання від 19.01.2026 року у справі № 441/885/24.
За таких обставин, суд вважає доведеним факт вчиненням потерпілим ОСОБА_7 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-3 КУпАП, а відтак клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на момент вчинення адміністративного правопорушення становить 665,60 грн.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 185-3, 247, 251-252, 280, 283 -287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

п о с т а н о в и в:

клопотання прокурора задовольнити.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4 250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн
Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1