ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

12 січня 2026 року	Справа №160/30755/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі адміністративну справу №160/30755/25 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, код ЄДРПОУ: 21910427) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
24 жовтня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – відповідач), що надійшла в підсистемі «Електронний Суд», в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення № 262640008985 від 25.09.2025 року Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄРДПОУ: 21910427, адреса: вулиця Набережна Перемоги, 26, Дніпро, Дніпропетровська область, 49000) щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_2 ) пенсії за віком відповідно до вимог статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄРДПОУ: 21910427, адреса: вулиця Набережна Перемоги, 26, Дніпро, Дніпропетровська область, 49000) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_2 ) періоди: 1) з 01.10.1990 по 18.02.1991 року; 2) з 05.09.1992 по 30.12.1992 року; 3) з 01.06.1994 по 29.01.1999 року; 4) з 01.01.2004 по 14.08.2004 року - до страхового стажу для призначення пенсії за віком відповідно до вимог статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії позивачу, оскільки протиправно не зараховано період трудової діяльності відповідно до трудової книжки через недоліки її оформлення. 
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/30755/25 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/30755/25, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
12 листопада 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив на позовну заяву, який надійшов від відповідача в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі та повторює виклад спірного рішення. 
17 листопада 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відповідь на відзив, яка надійшла від представника в підсистемі «Електронний Суд». Позивач повторює доводи позовної заяви.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Рішенням відповідача від 25.09.2025 року №262640008985 відмовлено позивачу в призначенні пенсії. Зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки позивача через недоліки оформлення відповідних записів. Страховий стаж позивача становить 26 років 05 місяців 20 днів. Період роботи з 01.10.1990 по 18.02.1991 року не зарахований, оскільки у трудовий книжці відсутня дата наказу на звільнення; період роботи з 05.09.1992 по 30.12.1992 року не зарахований, оскільки у трудовий книжці у записі про прийняття на роботу не зазначено назву підприємства; період роботи з 01.06.1994 по 29.01.1999 року не зарахований, оскільки у трудовий книжці на печатці при звільненні відсутній код ЄДРПОУ підприємства. Період догляду за дитиною з 01.01.2004 по 14.08.2004 року не зарахований оскільки відсутня довідка з органів соціального захисту населення про отримання (неотримання) допомоги. 
Не погодившись з цим рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі – Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі ст. 101 Закону №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі – Закон №1058-IV) призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Постановою Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 06.09.1973 року №656 затверджено постанову «Про трудові книжки робітників та службовців» (далі – Порядок №656).
Порядок №656 містить наступні положення: 
Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців. Трудові книжки ведуться усім робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню (п. 1 Порядку №656).
Заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації у присутності працівника. Відомості про працівника засвідчуються підписом спеціально уповноваженої особи та печаткою (п. 5 Порядку №656).
З кожним записом, що вноситься до трудової книжки (вкладиш), призначення, переміщення та звільнення адміністрація зобов`язана ознайомити власника цієї книжки (п. 7 Порядку №656).
Трудові книжки зберігаються в адміністрації підприємства, установи, організації як бланки суворої звітності, а при звільненні робітника чи службовця видаються йому руки (п. 11 Порядку №656).
При звільненні робітника чи службовця всі записи про роботі, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, в установі, організації, засвідчуються підписом керівника підприємства, установи, організації або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою (п. 13 Порядку №656).
Відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. 
Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. 
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність (п. 18 Порядку №656).
Згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємства, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162 (далі – Інструкція №162) 
Згідно п. 1.1. Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудової діяльності робітників та службовців.
Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій*, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Відповідно до п. 2.2. Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше виробляється адміністрацією підприємства у присутності працівника пізніше тижневого терміну від часу прийому працювати.
У трудову книжку вносяться:
відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;
відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;
відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства;
відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Стягнення до трудової книжки не записуються.
Пунктом 2.3. Інструкції №162 встановлено, що всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення повинні точно відповідати текст наказу (розпорядження).
Згідно з п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 року №301 (далі – Постанова №301) відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Відповідно до п. 1 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок», затвердженої Наказом Міністерство праці України, Міністерство юстиції України, Міністерство соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі – Інструкція №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Згідно п. 2.2. Інструкції №58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.
До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження.
Пунктом 2.11. Інструкції передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
В свою чергу за п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Відповідно до п. 2.13. Інструкції зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.
Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.
Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
Відповідно до Постанови №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для власника трудової книжки, а отже, й не може впливати на її особисті права
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 12.09.2022 року по справі №569/16691/16-а.
Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 19.12.2019 року по справі №307/541/17.
Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 04.07.2023 року у справі №580/4012/19.
Вищевикладені правові висновки є актуальними для всієї юридичної ситуації позивача, оскільки попри відмінність правових актів, які регулювали спірні правовідносини, юридичний зміст таких актів є тотожним – фактичне ведення трудових книжок, а також відповідальність за таке ведення, покладається на роботодавця, а не працівника.
Період з 01.10.1990 року по 18.02.1991 року не зараховано, оскільки у трудовій книжці відсутня дата наказу на звільнення, що не відповідає вимогам Інструкції №162.
В трудовій книжці позивача від 14.01.1982 року НОМЕР_2 наявні наступні записи: 
11) 01.10.1990 року - зарахована на посаду штукатура-маляра; 
12) 03.11.1990 року - переведена на посаду старшого методиста; 
13) 18.01.1991 року - звільнена з роботи за власним бажанням.
Дійсно, останній запис як підставу для свого прийняття передбачає «наказ №7», дату наказу не вказано. 
Водночас, запис містить підпис уповноваженої особи та печатку підприємства, що не дає підстави для розумного сумніву в достовірності відповідних записів та дійсності зайнятості позивача на вказаній посаді. 
Отже, цей період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача. 
Період з 05.09.1992 року по 30.12.1992 року не зараховано, оскільки у трудовій книжці у записі про прийняття на роботу не зазначено назву підприємства, що не відповідає вимогам Інструкції №162.
В трудовій книжці позивача від 14.01.1982 року НОМЕР_2 наявні наступні записи:
18) 05.09.1992 року - прийнята буфетницею їдальні; 
19) 02.11.1992 року - переведена комірником; 
20) 30.12.1992 року - звільнена за власним бажанням.
Дійсно, запис про найменування підприємства відсутній. 
Водночас, в наявності печатка підприємства з такою назвою, а також записи містять підпис уповноваженої особи, вказано усі реквізити наказів, згідно яких вчинено записи. Вказане не дає підстави для розумного сумніву в достовірності відповідних записів та дійсності зайнятості позивача на вказаній посаді. 
Отже, цей період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.
Період з 01.06.1994 року по 29.01.1999 року не зараховано, оскільки в трудовій книжці на печатці при звільненні відсутній код ЄДРПОУ підприємства, що суперечить вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року №118.
В трудовій книжці позивача від 14.01.1982 року НОМЕР_2 наявні наступні записи:
23) 01.06.1994 року - прийнята на посаду завідувача виробництвом; 
24) 29.01.1999 року - звільнена за власним бажанням.
Дійсно, печатка підприємства не містить коду ЄДРПОУ. Водночас, вказано найменування підприємства та його місцезнаходження, зазначено усі реквізити наказів, згідно яких вчинено записи. Вказане не дає підстави для розумного сумніву в достовірності відповідних записів та дійсності зайнятості позивача на вказаній посаді.
Окрім цього, наприклад, попередній період роботи позивача також оформлений в т.ч. печаткою без коду ЄДРПОУ підприємства, однак відповідач не наводив до нього зауважень.
Отже, цей період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.
Суд констатує формальний характер вищевказаних зауважень відповідача до записів у трудовій книжці позивача. 
В цій справі позивач не є та не може бути відповідальною особою за формальні недоліки в оформленні його трудової книжки, допущені посадовою особою роботодавця при заведенні трудової книжки. 
Більш того, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії або у зарахуванні відповідного періоду роботи у стаж, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду 22.07.2021 року у справі № 240/7604/19, від 29.01.2024 року у справі №560/5001/21.
Період з 01.01.2004 року по 14.08.2004 року не зараховано, оскільки відсутня довідка з органів соціального захисту населення про отримання (неотримання) допомоги, передбачена додатком 11 до Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19 вересня 2006 року № 345, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 жовтня 2006 року за № 1098/12972 або накази з підприємства, на якому працювала заявниця в цей період, про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Позивач на це вказувала: згідно з даними записів № 25, 26 Трудової книжки позивачка працювала в ТОВ «Грінтек» з 01.02.1999 по 31.03.2011 року. У цей період часу у позивачки ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина. У зв`язку з цим, позивачка мала право на перебуванні у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Але, відповідач не зарахував позивачці період з 01.01.2004 по 14.08.2004 року по догляду, оскільки відсутня довідка з органів соціального захисту населення про отримання (неотримання) допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Проте, у вказаний період позивачка згідно з записами у трудовій книжці перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Грінтек», тобто могла або працювати, або перебувати у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Обидва ці варіанти відносяться до страхового стажу.
Згідно форми ОК-5 позивача в цей період за неї страхові внески не сплачені. Водночас, в трудовій книжці позивача від 14.01.1982 року НОМЕР_2 наявні наступні записи:
25) 01.02.1999 року - прийнята на посаду завідувача виробництвом; 
26) 31.03.2011 року - звільнена за власним бажанням.
Тобто, позивач в будь-якому випадку була працівником підприємства. 
При цьому згідно ст. 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. Час відпусток, зазначених у цій статті, до стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку, не зараховується.
При цьому обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.
Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для незарахування періодів роботи через несплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Зворотній підхід є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 01.03.2021 року у справі №423/757/17.
Отже, незалежно від того чи перебувала позивач у відпустці по догляду за дитиною (в т.ч. оплачуваній або неоплачуваній), чи працювала на підприємстві і за неї не сплачено страхові внески, саме для цілей права позивача на зарахування цього періоду до страхового стажу позивача вирішення такого питання не змінюється – в будь-якому випадку позивач має право на таке зарахування. 
Для цілей обліку такого стажу суд звертає увагу на те, що виходячи з принципу розумності та зважаючи на відсутність в матеріалах пенсійної справи позивача доказів перебування у відпустці по догляду за дитиною (наприклад, відповідні накази), відповідач має обліковувати цей стаж як роботу на підприємстві. 
Отже, позовні вимоги позивач щодо усіх спірних періодів підлягають задоволенню. 
За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд зазначає, що задовольняє позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.
Щодо заяви про встановлення судового контролю. 
Згідно ч. 1 с. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення. 
В даній справі позивач не просив суд зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію з певної дати, в зв`язку з чим цей спір не є ані справою «з приводу призначення пенсійних виплат», ані справою «з приводу перерахунку пенсійних виплат», ані будь-якою іншою справою щодо будь-яких виплат, оскільки позивач не заявляв вимог, які зумовлювали б будь-які виплати позивачу. Оскільки позивач використовував професійну правничу допомогу відсутні підстави для сумнівів у належності представлення волі позивача у позовній заяві, в зв`язку з чим обов`язкові умови для встановлення судового контролю відсутні. 
Щодо загального порядку встановлення судового контролю суд зауважує, що наразі відсутні будь-які сумніви в тому, що рішення суду не буде виконане без встановлення судового контролю. 
Отже, правові підстави для встановлення судового контролю відсутні, в зв`язку з чим відповідна заява позивача не підлягає задоволенню. 
Щодо розподілу судових витрат.
При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується платіжним документом від 23.10.2025 року. Відповідно до положень ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду в сумі 968,96 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, в свою чергу сума 242,24 є надмірно сплаченою та може бути повернута позивачу за його клопотанням у відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», оскільки при поданні позовної заяви через підсистему «Електронний Суд» згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» застосовується понижуючий коефіцієнт.
У зв`язку з перебуванням судді Боженко Н.В. у відпустці, рішення ухвалено в перший робочий день судді.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, код ЄДРПОУ: 21910427) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 25.09.2025 року №262640008985 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 наступні періоди роботи: з 01.10.1990 року по 18.02.1991 року, з 05.09.1992 року по 30.12.1992 року, з 01.06.1994 року по 29.01.1999 року, з 01.01.2004 року по 14.08.2004 року.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, код ЄДРПОУ: 21910427) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 968,96 гривень (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко