РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
12 січня 2026 р.  Справа № 120/14383/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивачка) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач 2), яким просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії за віком із заниженням пенсійного віку № НОМЕР_1 від 04.09.2025 р.;
- зобов`язати зарахувати до стажу періоди роботи з 04.01.2000 р. по 29.02.2000 та з 01.01.2004 р. по 22.06.2004 р.;
- зобов`язати зарахувати до періоду постійного проживання у зоні посиленого радіологічного контролю період навчання з 01.09.1986 по 30.06.1988 р., та період роботи з 01.08.1988 р. по 30.09.1991 р.;
- зобов`язати призначити та виплатити з 28.09.2025 р. пенсію за віком із заниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка вказує, що звернулась до відповідача 2 з проханням призначити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". В порядку екстериторіальності ГУ ПФУ в Дніпропетровській області прийнято рішення про відмову в призначені пенсії за віком з підстав нібито документального не підтвердження факту постійного проживання не менше 4 років станом на 1.01.1993 р. в зоні посиленого раадіологічного контролю. В оскаржуваному рішенні відповідач також вказав, що до періоду постійного проживання у зоні посиленого радіологічного контролю не зараховано період навчання з 01.09.1986 по 30.06.1988 р. та період роботи з 01.08.1988 р. по 30.09.1991 р.
Із висновками пенсійного фонду про відсутність підстав для зниження пенсійного віку позивачка не погоджується та вказує, що станом на 01.01. 1993 р. прожила більш ніж 4 роки в зоні посиленого радіологічного контролю. Відтак, має бути зменшено пенсійний вік на 5 років.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.10.2025 р. відкрито провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому проваджені.
07.11.2025 р. до суду надійшов відзив, в якому представник відповідача 2 вказав на правомірність прийнятого рішення, адже позивачка не має право на зниження пенсійного віку. Зазначив, що позивачка не проживала станом на 01.01.1993р. в зоні радіологічного контролю 4 роки. Окремо вказано, що не зараховано до періоду проживання, який дає право на зниження пенсійного віку період навчання з 01.09.1986 по 30.06.1988 р. та період роботи з 01.08.1988 р. по 30.09.1991 р., оскільки місця навчання та роботи знаходяться в населених пунктах, які не відносяться до зони радіологічного контролю. Також вказав, що оскільки не приймав рішення про відмову в призначенні пенсії, він не є належним відповідачем.
З аналогічних підстав просив відмовити в задоволенні позову, відповідач 1, про що вказав у відзиві.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне.
28.08.2025 р. позивачка звернулася до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком. За екстериторіальністю розгляд заяви передано до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області.
За наслідком розгляду поданої заяви, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області прийнято рішення, №025350008652 від 04.09.2025 р., яким відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" . Вказано, що період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю до 1 січня 1993 р. становить 1 рік 8 місяців 6 днів . Зазначено, що не зараховано до періоду проживання , який дає право на зниження пенсійного віку навчання з 01.09.1986 по 30.06.1988 р. та період роботи з 01.08.1988 р. по 30.09.1991 р., оскільки місце навчання, роботи знаходяться в населених пунктах, які не відносяться до зони радіологічного контролю.
Також не зараховано до стажу періоди роботи з 04.01.200 р. по 29.02.2000 та з 01.01.2004 р. по 22.06.2004 р. оскільки відсутня інформація про застраховану особу.
Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень позивачка звернулася з цим позовом до суду.
Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.
Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796 -ХІІ).
Так, згідно частини першої вказаної норми, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема потерпілі особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років .
Згідно положень статті 26 Закону №1058-ІV право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років, зокрема з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років .
В свою чергу, процедура подання документів для оформлення пенсій визначається, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Постанова правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р. № 22-1 (далі - Порядок №22-1).
Відповідно до пункту 1. 1 Порядку 22-1, заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Згідно пункту 2.1 Порядку 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, серед іншого, такі документи:
- документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;
- документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу);
- для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).;
- відомості про місце проживання особи;
- документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, потерпілим від Чорнобильської катастрофи: документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями); посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).
Положеннями пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Порядку 22-1 визначено, що заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
При прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:
ідентифікує заявника (його представника);
надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;
реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;
уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;
проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного трудового стажу. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;
з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;
повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;
сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;
надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;
повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія;
видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;
повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Отже, як видно із процитованих норм, особам які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсія надається із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
В контексті наведеного, оцінюючи спірне рішення суд вказує наступне.
Згідно положень Постанови КМУРСР "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" від 23.07.1991 р. №106, якою затверджено населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, у якому до зони посиленого радіоекологічного контролю віднесено саме с.Ярмолинці.
Надаючи аргументи доводам позивачки стосовно того, що факт її проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю підтверджено посвідченням потерпілого ЧАЕС, суд вказує наступне.
Як встановлено, позивачка має посвідчення потерпілого Чорнобильської катастрофи (категорія 4) серії НОМЕР_2 від 27.05.1995 р.
Відповідно до статті 14 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.
Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), передбачено, що при призначенні (перерахунку) пенсії за віком надаються, зокрема документи, які засвідчують особливий статус особи, та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування.
Підпунктом “ґ” пункту 7 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком подаються посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на відповідних територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
Верховним Судом у постановах від 29 січня 2020 року у справі № 572/245/17 та від 17 червня 2020 року у справі № 572/456/17 сформовано висновок про те, що підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні посиленого радіологічного контролю.
Відповідна правова позиція викладена в постанові ВС від 11 березня 2024 року у справі № 500/2422/23.
У постанові від 11 листопада 2024 року у справі № 460/19947/23 Верховний Суд, за подібних зі спірними відносин в аспекті належного підтвердження проживання (роботи) у зоні радіаційного забруднення для цілей призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, зауважив на тому, що наявність посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII. Вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території.
Така ж позиція викладена в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2025 р. у справі № 240/17824/24.
А отже, наявність у позивачки посвідчення не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII. Вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території.
Так, оцінюючи спірне рішення в частині не зарахування проживання позивачки у зоні посиленого радіологічного контролю у період з 01.09.1986 по 30.06.1988 р. суд вказує, що навчання у Вінницькому кооперативному технікумі, само по собі не свідчить про те, що позивачка безпосередньо проживала у м. Вінниці, а не в с. Ярмолинці, як і не підтверджує зворотнє.
Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_3 з 01.08.1988 р. по 30.09.1991 р. позивачка працювала в Скарженівському сільпо Хмільницького району Вінницької області. Проте, запис про роботу в сільпо не підтверджує та не визначає конктетне місце проживання особи в Хмільницькому районі Вінницької області.
Позивачкою надано довідку Ярмолинецького старостинського округу Гайсинської міської ради від 04.08.2025 р. №214 згідно якої ОСОБА_1 з 4.11.1968 р. по 21.04.1992 р. постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 , з 21.04.1992 р. по 8.12.1995 р. постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_2 . 
Згідно Постанови КМ УРСР від 23.07.1991 р. №106, с. Ярмолинці та с. Басаличівка віднесено до ІУ категорії населених пунктів потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Зважаючи на викладене вище, суд зауважує, що відповідач вказуючи про сумніви щодо проживання позивачки у зоні радіоактивного забруднення в період навчання з 01.09.1986 по 30.06.1988 р. та в період роботи з 01.08.1988 р. по 30.09.1991 р., жодних доказів в підтвердження своїх аргументів не надав.
При цьому, ч. 3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлює, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Проте, відповідач жодних заходів з метою з`ясування чи проживала позивачка в м. Вінниці чи у Хмільницькому районі в період навчання і роботи не вжив, а тому дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для зарахування періодів навчання з 01.09.1986 по 30.06.1988 р. та роботи з 01.08.1988 р. по 30.09.1991 р. до періоду проживання позивачки у зоні посиленого радіологічного контролю .
Отже, в досліджуваній частині позовних вимог суб"єктом владних повноважень не дотримано критеріїв визначених частиною 2 статті 2 КС України, а саме, щодо: 
- обґрунтованості прийнятого рішення, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття; 
- добросовістності, тобто рішення має базуватися на об`єктивних фактах; 
- розсудливості , що означає його законність, обґрунтованість та вмотивованість, воно має базуватися на чітких нормах права та фактичних обставинах справи, бути логічним, структурованим, враховувати всі докази, не містити немотивованих висновків. 
Відтак, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що спірне рішення є протиправним і підлягає скасуванню в досліджуваних періодах.
Щодо не зарахування до стажу періодів роботи з 04.01.2000 р. по 29.02.2000 та з 01.01.2004 р. по 22.06.2004 р. з підстав відсутності інформації про сплату страхових внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, слід зазначити наступне.
За змістом ч. 1, 10, 12 ст. 20 Закону № 1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до ч. 16 ст. 106 Закону № 1058-IV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.
Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.
Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.
Порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді незарахування до страхового/трудового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки або зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.
Крім того, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси застрахованої особи, зокрема, право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а, від 30.09.2019 у справі №414/736/17, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а.
Як слідує з матеріалів справи, єдиною підставою для неврахування до страхового стажу позивачки періоду роботи з 04.01.2000 р. по 29.02.2000 та з 01.01.2004 р. по 22.06.2004 р. слугувала не сплата страхових внесків.
При цьому, відповідач 1 не заперечує факт роботи позивачки в період з 04.01.2000 р. по 29.02.2000 та з 01.01.2004 р. по 22.06.2004 р., адже він підтверджений записами трудової книжки.
Разом із тим, суд звертає увагу на те, що позивачка не повина відповідати за ймовірне неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо обов`язкового порядку взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків та належної сплати страхових внесків, а відтак, несплата страхувальником страховим внесків (або відсутність інформації про таку сплату в системі персоніфікованого обліку) не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивачки періодів її роботи на такому підприємстві.
Відповідна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 17.07.2019 у справі №144/669/17 та від 20.03.2019 у справі № 688/947/17.
А отже, період роботи з 04.01.2000 р. по 29.02.2000 та з 01.01.2004 р. по 22.06.2004 р.. безпідставно не враховано до стажу.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача 1 повторно розглянути заяву позивачки від 28.08.2025 р. в частині зарахування до відповідного стажу періоду навчання з 01.09.1986 по 30.06.1988 р. та в періоду роботи з 01.08.1988 р. по 30.09.1991 р. і прийняти відповідне рішення з урахуванням висновку суду, при цьому зарахувавши до стажу періоди роботи з 04.01.2000 р. по 29.02.2000 та з 01.01.2004 р. по 22.06.2004 р.
Оскільки судом не встановлено наявність у позивачки достатнього стражу , - позовна вимога заявлена до відповідача 2 про зобов`язання призначити пенсію за віком із заниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", - не підлягає задоволенню.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивачки, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.
Враховуючи наведену норму, витрати понесені позивачкою у даній справі в сумі 1211,20 грн. судового збору підлягають відшкодуванню частково у розмірі 807, 46 (2/3 задоволених вимог) з відповідача 1. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із заниженням пенсійного віку № НОМЕР_1 від 04.09.2025 р. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.08.2025 р. в частині зарахування до відповідного стажу періоди навчання з 01.09.1986 по 30.06.1988 р. та роботи з 01.08.1988 р. по 30.09.1991 р. (як періоди проживання позивачки у зоні посиленого радіологічного контролю) і прийняти відповідне рішення з урахуванням висновку суду, при цьому, зарахувавши до стажу періоди роботи з 04.01.2000 р. по 29.02.2000 та з 01.01.2004 р. по 22.06.2004 р.
В решті вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер за ДРФО — НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір 807, 46 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, м.Дніпро, код за ЄДРПОУ 21910427).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ін НОМЕР_4 )
Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду Українив Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, код ЄДРПОУ 21910427)
Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, код ЄДРПОУ 13322403).

Повний текст ішення сформовано 12.01.26 р. 

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна