Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/10508/25
Номер провадження2-др/711/5/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі головуючого-судді Демчика Р.В., з участю секретаря судового засідання Кобилки Є.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Сподинюк Людмили Степанівни про ухвалення додаткового рішення у справі №711/10508/25 про стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрат на професійну правничу допомогу, –

в с т а н о в и в:

В провадженні суду перебувала на розгляді цивільна справа №711/10508/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін, надано відповідачу термін на подання відзиву до суду. 
03.12.2025 представником відповідача ОСОБА_1 – адвокатом Сподинюк Л.С., через систему Електронний суд, подано відзив на позовну заяву в якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,0 грн.
17.12.2025р. суд ухвалив рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишив без задоволення в повному обсязі. 
23.12.2025р. на адресу суду надійшла заява представника відповідача – адвоката Сподинюк Л.С. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки судом не вирішувалося питання щодо відшкодування відповідачу витрат на правничу допомогу так, як представником відповідача було зроблено заяву про те, що докази надання правничої допомоги будуть надані суду в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
А тому, просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути із позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. 
Сторони в судове засідання не з`явились.
19.01.2026 представником відповідача ОСОБА_1 – адвокатом Сподинюк Л.С., через систему Електронний суд, подано заяву про розгляд справи без участі заявника та його представника. Додатково в заяві зазначено, що подану заяву про ухвалення додаткового рішення підтримують та просять її задовольнити в повному обсязі.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази на підтвердження розміру понесених сторонами судових витрат, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 
Згідно з ч.ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Оскільки за наслідками розгляду справи по суті позовні вимоги були залишені судом без задоволення в повному обсязі, то витрати відповідача ОСОБА_1 на правову допомогу підлягають відшкодуванню за рахунок позивача. 
Відповідач просив компенсувати йому за рахунок позивача витрати з оплати правової допомоги в сумі 8 000 грн.
Оцінюючи розмір заявлених стороною відповідача вимог для компенсації витрат на правову допомогу суд звертає увагу на наступне.
Верховний Суд у постанові від 17.09.2019р. у справі №810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.
З матеріалів справи судом встановлено, що в якості доказів розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу ним надано: 
- договір про надання правничої допомоги № 93 від 13.11.2025 /а.с.82-84/.
- довідка про кількість витрачених годин роботи адвоката згідно договору №93 від 13.11.2025 року /а.с. 81/. 
- акт наданих послуг відповідно до договору про надання правничої допомоги №93 від 13.11.2025 року на суму 8000,0 грн. /79-80/.
Стосовно належності підтвердження розміру витрат, в контексті питання їх фактичного понесення позивачем, суд звертає увагу, що за змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.). Отже та обставина, що суду не надано доказів фактичної сплати відповідних витрат позивачем не є підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат. 
Разом з тим, надаючи оцінку вимогам відповідача про відшкодування витрат на правову допомогу в контексті критеріїв співмірності та пропорційності таких витрат, суд виходить з наступного.
Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За змістом ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Як уже зазначалося, загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Проте, у частині третій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною другою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин четвертої, п`ятої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Також у постановах Верховного Суду від 07.11.2019р. у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020р. у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009р., справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015р.). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р., за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р., за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналіз змісту наданих стороною відповідача доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу свідчить, що відповідні витрати у розмірі 8000,0грн. складаються з оплати послуг адвоката Сподинюк Людмили Степанівни, яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії СА №1143381 від 13.11.2025 / а.с. 78/, за вчинення наступних процесуальних дій, які обумовили витрати адвокатом його робочого часу: 
1. Первинна усна консультація Клієнта щодо перспектив розгляду справи та подальших можливих правових позицій – 1 год.;
2. Ознайомлення з матеріалами позовної заяви та додатків до неї – 2 год.;
3. Погодження обраної правової позиції та стратегії захисту із Клієнтом – 0,5 год. ;
4. Аналіз чинного законодавства України у сфері споживчого кредитування, електронної комерції, бухгалтерського обліку, захисту прав споживачів та моніторинг практики судів загальної юрисдикції, зокрема: постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18; постанови Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19; постанови Верховного суду від 12.02.2025 у справі № 679/1103/23; постанови Запорізького апеляційного суду від 24.11.2025 у справі №335/13703/24 – 5 год.;
5. Підготовка відзиву на позовну заяву та додатків до нього – 3 год.;
6. Подання відзиву на позовну заяву, додатків до нього та подальший моніторинг ходу розгляду справи шляхом використання підсистеми ЄСІТС «Електронний Суд» - 0,5 год.
Всього адвокатом було витрачено 12 год. та сторони погодили вартість наданих послуг, яка складає 8000,0 грн.
Оцінюючи складність характеру спірних правовідносин, суд звертає увагу, що за своєю сутністю спірні правовідносини не є складними, а судова практика по такій категорії справ є усталеною і однотипною.
Надання правової допомоги обумовлено консультуванням та складанням процесуальних документів, що здійснювалось адвокатом Сподинюк Л.С. на підставі договору про надання правничої допомоги №93 від 13.11.2025р.. 
Отже, оцінюючи обґрунтованість заяви відповідача в контексті положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, об`єктивно необхідним на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, суд доходить висновку, що заявлена відповідачем сума в розмірі 8000 грн. є необґрунтованою та не співмірною з реальним обсягом правової допомоги, часом, витраченим на надання таких послуг.
За таких обставин, беручи до уваги зміст позовних вимог, складність справи, сутність спірних правовідносин, обсяг виконаних представником відповідача робіт, докази на підтвердження понесених витрат, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо компенсації витрат відповідача на правову допомогу в межах суми 3 000 грн., оскільки такий розмір видається пропорційним та обґрунтованим з огляду на складність, об`єм справи, ціну позову.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11-13, 133, 137, 141, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, - 

в и р і ш и в:

Заяву відповідача ОСОБА_1 – адвоката Сподинюк Людмили Степанівни про ухвалення додаткового рішення у справі №711/10508/25 про стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрат на професійну правничу допомогу – задовольнити частково.
Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_1 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) на користь  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. 
Додаткове рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Повний текст рішення складений 19.01.2026р.

Головуючий:	  	Р.  В.  Демчик