САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ 
Справа № 724/4102/25 
Провадження №2-а/726/2/26 
Категорія 140 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.02.2026 м. Чернівці 
Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:
головуючого судді Асташева С. А.,
з участю секретаря судових засідань Сківернічук А.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6117937 від 09.11.2025,
У С Т А Н О В И В:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
До Садгірського районного суду м. Чернівці за підсудністю надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6117937 від 09.11.2025. У позові просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №6117937 від 09.11.2025 та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Підставами для скасування постанови, на його думку є те, що фіксація TruCAM вимірювання швидкості проводилося поліцейським «з рук», що є грубим порушенням, та може свідчити про технічну похибку TruCAM, зважаючи на те, що прилад і так має стандартну похибку ±2 км/год, а ручне утримання під час вимірювання додатково підвищує похибку. Також вказує на відсутність точного місця події, адже у постанові зазначено лише «смт Атаки, дорога Н-03, 306 км, без GPS-координат чи конкретної точки фіксації. До постанови не додано сертифікатів чи актів повірки TruCAM LTI 20/20 ТС №000743, станом на 09.11.2025.
Звертає увагу суду на те, що у матеріалах немає фото або відео, які однозначно підтверджують, що зафіксована швидкість 74 км/год належить саме його автомобілю, зважаючи, що попереду рухалися і інший транспортний засіб, який міг потрапити в промінь лазера TruCAM. 
Також просить врахувати, що фіксацію проводив один інспектор, а постанову виписувала інша посадова особа (інспекторка), яка не була свідком події.
14.01.2026 до суду надійшов відзив на адміністративний позов від представника відповідача Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Маланчука М.В. у якому представник відповідача просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог.
Зазначає, що під час несення служби в Чернівецькій області с. Атаки на автомобільній дорозі Н-03, 306 км, 09.11.2025 екіпажом патрульної поліції, за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС 000743) було виявлено порушення ПДР, а саме, що водій транспортного засобу Skoda Octavia з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 74 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 24 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України. Інспектором було подано сигнал про зупинку транспортного засобу на підставі ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Поліцейським виявлено водія ОСОБА_1 . Вказує, що поліцейський належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підстави перевірки документів, роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Постанову винесено відповідно до вимог закону, після встановлення всіх обставин справи, позивача ознайомлено із змістом постанови та під підпис вручено її копію. Стягнення накладено відповідно до санкції статті.
Зауважує, що відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень може застосовувати фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади з виявлення та/або фіксації правопорушень. Тобто, вказано у тому числі і в автоматичному режимі, а згідно Інструкції виробника TruCam LTI 20/20 може використовуватися як у мобільному, так і в статичному положенні. Останній конструктивно створений для утримання у руках під час вимірювання.
Також у відзиві вказано принцип роботи лазерного вимірювача швидкості та правові підстави його застосування. 
Зазначає, що з даних приладу TruCam встановлені координати (висоту і довготу), які на карті дають змогу ідентифікувати місце вчинення правопорушення.
Долучає також відомості із приладу TruCam LTI 20/20, а саме: фото та відеозапис правопорушення, а також відповідні документи на підтвердження законності використання TruCam.
Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі
Адміністративний позов ОСОБА_1 17.11.2025 сформовано у системі «Електронний суд» та першочергово подано до Хотинського районного суду Чернівецької області.
Ухвалою судді Хотинського районного суду Чернівецької області Гураль Л.Л. від 19.11.2025 матеріали справи передано на розгляд до Шевченківського районного суду міста Чернівці.
В подальшому ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Чернівці Літвіновою О.Г. від 25.11.2025 матеріали справи передано на розгляд до Садгірського районного суду міста Чернівці.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2025 позов переданий на розгляд головуючого судді Асташева С.А. 
Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 23.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 13.01.2026 та у зв`язку із ненадходженням відзиву у справі та неявкою позивача відкладено на 04.02.2026. також ухвалою судді залучено до участі у справі в якості співвідповідача Департамент патрульної поліції та відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів.
14.01.2026 до суду надійшов відзив на адміністративний позов від представника відповідача у справі.
У судове засідання сторони не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог КАС України, що підтверджується матеріалами справи.
Від позивача ОСОБА_1 19.01.2026 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Відповідач скористався правом на подачу відзиву у справі у якому висловив позицію щодо позову.
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.
Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, в силу ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вирішуючи надану справу без участі сторін за наявними у справі доказами, суд доходить таких висновків.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Суд встановив, що 09 листопада 2026 року поліцейським 2 взводу 4 роти УПП в Чернівецькій області сержантом поліції Борденюк М.М. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не а автоматичному режимі серії ЕНА № 6117937 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, за те, що 09.11.2025 о 14:00:06 в с. Атаки, дорога Н-03, 306 км, водій, керуючи транспортним засобом Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 74 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 20 км/год. Швидкість вимірювалася лазерним приладом TruCam LTI 20/20 ТС 000743.
Таким чином вказано, що ОСОБА_1 порушив п. 12.4 ПДР (порушення швидкісного режиму в населених пунктах) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.
Вказаною постановою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 гривень.
Представником відповідача долучено разом із відзивом низку документів на підтвердження законності вимірювання швидкості руху транспортного засобу, зокрема: копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (№? 22-01/33017 від 26.03.2025), копію сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 №? UA-MI/1-2903-2012 та копію листа ДП «Укрметртестстандарт» 22-38/49 від 01.10.2019.
Також відповідачем як доказів вини ОСОБА_1 на підтвердження вчинення правопорушення надано диск із відео файлами та фото на якому зображено автомобільSkoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухається рухався дорогою Н-03, 306 км, зі швидкістю 74 км/год, при цьому наведення здійснено чітко на вказаний автомобіль та пізніше зафіксовано його номерний знак. Також зазначені координати (висоту і довготу) 48° 32' 23.43 N 26? 28' 56.28 Е, які вказують на точку розташування приладу на дорозі в межах населеного пункту Атаки.
Як вбачається з матеріалів справи, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат перевірки типу засобу вимірювальної техніки від 29.08.2012 №? UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.
Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №? 22-01/33017 лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №? ТС 000743, пройшов випробування та є придатним до застосування, в тому числі в момент виникнення спірних правовідносин. Дата наступної повірки приладу, вказана у сертифікаті 26.03.2026.
Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: +/- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; +/- 1 км/год в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.
За результатами повірки такий засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам технічної документації на вимірювач.
Також відповідач долучає Лист із ДП «Укрметртестстандарт» №22-38/49 від 01.10.2019 щодо надання роз`яснень з використання засобу вимірювальної техніки TruCam для фіксації порушень у сфері безпеки дорожнього руху. 
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».
Згідно з п. 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Аналогічне передбачено пунктом 1.3 ПДР згідно якого учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а відповідно до п.1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Відповідно до п. 1.9 ПДР передбачено, що особи, які порушують правила дорожнього руху несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі передбачені ч.1 ст. 122 КУпАП.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів, що передбачено п.1 ч.1 ст.247 КУпАП
Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11.10.2016 у справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі№536/583/17).
Представником відповідача скеровано відзив на позовну заяву у якому останній вказує про законність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, про правомірність дій відповідача та наявність доказів вини особи. 
Надані відповідачем докази на підтвердження правомірності оскарженої позивачем постанови є належними, достовірними та достатніми доказами у розумінні статей 73, 75, 76 КАС України.
Окрім того, постанова про накладення адміністративного стягнення, містить інформацію щодо особи правопорушника та обставин вчиненого ним правопорушення, а тому відповідає загальним вимогам, встановленим ч.2 ст. 283 КУпАП.
Досліджені у судовому засіданні докази беззаперечно свідчать про зафіксоване порушення ПДР (п. 12.4 (б) ПДР України- перевищення швидкості) транспортним засобом Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався в с. Атаки, дорога Н-03, 306 км, зі швидкістю 74 км/год.
Вимірювання швидкості було здійснено лазерним приладом TruCam LTI 20/20 ТС 000743, що отримав відповідний сертифікат перевірки засобів вимірювальної техніки та пройшов відповідну повірку.
Згідно з ч.1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.
Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.
Суд констатує, що в даному випадку прилад фіксації правопорушення працював не в автоматичному режимі, а ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості не суперечить Закону України «Про Національну поліцію».
Згідно із даними Листа ДП «Укрметртестстандарт» №22-38/49 від 01.10.2019 лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів (Т3), тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі.
Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.
Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу +2 км/год. 
Вказана похибка (2 км/год), відповідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №? 22-01/33017 є максимальною, в тому числі і для ручного вимірювання, а тому доводи позивача про можливу більшу похибку приладу є безпідставними.
Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.
Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.
Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі.
Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.
За таких обставин, дослідивши долучені представником відповідача фотознімки, зроблені інспектором ПП за допомогою приладу TruCAM LTI 20/20, яким безпосередньо і здійснюється вимірювання процесу порушення швидкісного режим, суд вважає, що ці фотознімки є належними і допустимими доказами, які повністю підтверджують факт вчинення позивачем спірного адміністративного правопорушення, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Покази приладу TruCam LTI 20/20 оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Аналогічну правову позицію висловив Сьомий апеляційний адміністративний суду своєму рішенні від 21.09.2022 у справі № 718/1331/22.
Також лазерний вимірювач швидкості автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, а у оскаржуваній постанові чітко вказано про рух транспортного засобу під керуванням позивача у межах населеного пункту.
Стягнення за адміністративне правопорушення накладено на ОСОБА_1 у межах, передбачених санкцією ч.1 ст. 122 КУпАП.
Більше того позивач не заперечує факту свого керування транспортним засобом, його зупинки працівниками поліції, порядку та правомірності розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Той факт, що постанову по справі про адміністративне правопорушення винесено іншим поліцейським, а не тим що проводив вимірювання швидкості руху транспортного засобу не спростовує дійсності обставин вказаних у постанові та не може бути безумовною підставою для її скасування.
Отже, враховуючи вищевикладене, а також наявні у справі докази суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom», будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.
Висновки суду
Дослідивши надані сторонами докази, суд доходить висновку, що відповідачем доведено належними, достатніми та допустимими доказами, законність оскарженої постанови. Також ця постанова винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи.
З урахуванням наведеного у сукупності, суд вважає, що відповідачами як суб`єктами владних повноважень належними доказами доведено правомірність свого рішення, а факт порушення позивачем вимог пункту 12.4 ПДР підтверджується матеріалами справи та не спростовано в ході судового розгляду даної справи.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
За таких обставин, беручи до уваги те, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд вважає, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а тому оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень потрібно залишити без змін, а позов без задоволення.
Обґрунтовуючи цю постанову, суд звертає увагу на практику Європейський суд з прав людини, який вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Розподіл судових витрат
Згідно з ст.139 КАС України при задоволенні позову суд стягує із відповідача судові витрати по справі, а враховуючи встановлену відсутність підстав для задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати, відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного, ст.ст. 19, 55, 59, 62 Конституції України, положень Правил дорожнього руху, Закону України «Про Національну поліцію», керуючись ст.ст. 9, 122, 245, 251-252, 274, 283, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 20, 72, 77, 139, 159, 205, 229, 241-246, 250, 255, 268, 286, 295, 297 КАС України, суд, 

У Х В А Л И В:
Адміністративний позов  ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6117937 від 09.11.2025 – залишити без задоволення.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не а автоматичному режимі серії ЕНА № 6117937 від 09.11.2025 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП – залишити без змін.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення, в той же строк з дня отримання копії рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачі: Департамент патрульної поліції, код ЄДРПОУ: 40108646, адресо: вул. Федора Ернста, буд. 3 місто Київ;
Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції, адреса: вул. Заводська 22 м. Чернівці, Чернівецька область.

Головуючий суддя 	С. А. Асташев