ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2026 року 
м. Київ
справа №120/14763/24
адміністративне провадження № К/990/38145/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж. М., 
суддів - Єресько Л. О.,
Жука А. В.,
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 
на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2025 (головуючий суддя - М. М. Капустинський, судді - В. Б. Шидловський, Т. В. Сапальова)
у справі № 120/14763/24
за позовом ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 ,
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст обставин справи і рішень судів попередніх інстанцій
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03.06.2024 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 26.02.2022 по 20.03.2022 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 21.03.2022 по 12.05.2023 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 та Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок його грошового забезпечення з 26.02.2022 по 20.03.2023, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти, та провести виплату, з урахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 перерахунок його грошового забезпечення з 21.03.2022 по 12.05.2023, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 та Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти, та провести виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.
Військова частина НОМЕР_1 оскаржила зазначене рішення в апеляційному порядку.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2025 визнано неповажними причини пропуску Військовою частиною НОМЕР_1 строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03.06.2025. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03.06.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишено без руху. Запропоновано апелянту протягом 5 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
На виконання вимог ухвали від 24.07.2025 представник відповідача скерував до апеляційного суду клопотання у якому, серед іншого, посилається на факт введення в дію воєнного стану та додаткове навантаження на працівників.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2025 відмовлено в задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарженні рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03.06.2025. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03.06.2025. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
При постановленні ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідно до статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) наведені заявником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не є поважними.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права при постановленні оскаржуваного судового рішення, просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати повністю, направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
На обґрунтування вимог касаційної скарги заявник вказує, що про рішення йому стало відомо тільки в липні 2025 року, під час відпрацювання звітних документів за рік, в ході перевірки інформації про прийняті судами рішення, шляхом пошуку в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Така одинична помилка не могла не існувати в умовах перенавантаження працівників військової частини, з огляду на те, що за період з червня 2025 по липень 2025 року було відкрито провадження у понад 100 справах, де відповідачем є Військова частина НОМЕР_1 . Зауважує, що Військова частина НОМЕР_1 входить до структури Державної прикордонної служби України і в умовах воєнного стану в Україні задіяна до здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. З посиланням на практику Європейського суду з прав людини, заявник касаційної скарги підкреслює, що надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття скарги є порушенням права на справедливий судовий розгляд. А тому, за позицією відповідача, існували об`єктивні причини, що унеможливлювали дотримання апелянтом процесуального строку на оскарження рішення суду першої інстанції.
Позиція інших учасників справи
Позивач правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористався, відсутність якого, згідно приписів частини четвертої статті 338 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду апеляційної інстанції.
Рух касаційної скарги
Ухвалою Верховного Суду від 25.09.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 .
Ухвалою Верховного Суду від 29.01.2026 адміністративну справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Позиція Верховного Суду
Релевантні джерела права та акти їхнього застосування
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За приписами статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
За правилами пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
Переглянувши оскаржуване судове рішення в межах, визначених статтею 341 КАС України, Верховний Суд дійшов таких висновків.
Справу Вінницький окружний адміністративний суд розглянув 03.06.2025 за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні.
З матеріалів справи встановлено, згідно довідки про доставку електронного листа рішення в електронному вигляді доставлено до електронного кабінету відповідача 03.06.2025 о 16 год 19 хв. 
Проте з апеляційною скаргою відповідач звернувся 21.07.2025, тобто з пропуском тридцятиденного строку на апеляційне оскарження, визначеного статтею 295 КАС України.
При поданні апеляційної скарги та у подальшому на виконання ухвали суду від 24.07.2025 про залишення апеляційної скарги без руху відповідач просив поновити строк на апеляційне оскарження. На обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення з апеляційною скаргою, відповідач посилався на факт додаткового навантаження на обмежену кількість персоналу, який уповноважений представляти інтереси Військової частини НОМЕР_1 в судах та запровадження воєнного стану в Україні. 
Сьомий апеляційний адміністративний суд визнав неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки апелянтом не доведено обставин, які обумовили неможливість подання ним апеляційної скарги у встановлений законом строк. 
Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції з огляду на таке.
Так, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася та діє і дотепер.
Варто наголосити, що після затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, будь-яких змін в аспекті перебігу процесуальних строків на апеляційне оскарження судових рішень, та їх обчислення до КАС України не вносилось.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.
За усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною.
У постанові від 28.11.2022 у справі № 140/11951/21 Верховний Суд вказав, що при оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково слід брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та часу, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.
Тож, колегія суддів зауважує, що саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку для органу державної влади без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу такого органу, що, в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.
Обґрунтовуючи клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку скаржник покликався на введення в Україні воєнного стану, виконання відповідачем завдань для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Між тим, Верховний Суд зауважує, що неможливість здійснення процесуальних прав учасником процесу задля визнання підстави поважною причиною пропуску процесуального строку має бути реальною. Вказані ж доводи скаржника є необґрунтованими, адже не містять жодного підтвердження доказами. Більше того, саме по собі покликання на воєнний стан не може свідчити про неможливість виконувати процесуальні права та обов`язки вчасно. 
Зважаючи на це, доводи скаржника на неможливість своєчасного подання апеляційної скарги в контексті описаних обставин, Верховний Суд вважає необґрунтованими і погоджується із висновком апеляційного суду щодо недоведення скаржником поважності причин пропуску строку на звернення до суду.
Підсумовуючи наведене Суд вважає за необхідне зазначити, що, дійсно, введений в Україні воєнний стан суттєво ускладнив (подекуди унеможливив) повноцінне функціонування, зокрема, органів державної влади. Між тим, сама по собі ця обставина, без належного її обґрунтування крізь призму неможливості ситуативного (в конкретних умовах) виконання процесуальних прав і обов`язків учасника справи, й підтвердження її належними й допустимими доказами, не може слугувати підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.
Крім того неналежна організація процесу з оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб та невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо додержання строків на апеляційне оскарження не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його апеляційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.
Доказів існування інших непереборних обставин, які перешкоджали скаржнику скористатися правом на звернення з апеляційною скаргою у межах визначеного КАС України строку, скаржник не зазначає та не надає.
Отже, наведені відповідачем обставини, якими обґрунтовано поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03.06.2025, не пов`язані з об`єктивними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду, а тому суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованих висновків про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
Ураховуючи наведене, Верховний Суд не встановив порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
За правилами пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, оскільки при ухваленні судового рішення у цій справі суд апеляційної інстанції порушень норм процесуального права не допустив, тому Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін.
Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2025 у справі № 120/14763/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	Ж.М. Мельник-Томенко Л.О. Єресько   А.В. Жук