Номер провадження: 22-ц/813/2164/26 
Справа № 947/24760/25
Головуючий у першій інстанції Скриль Ю. А.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,
суддів:   Громіка Р.Д.,
Комлевої О.С., 

розглянувши у порядку письмового провадження, без участі учасників справи, апеляційну скаргу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05.11.2025 року, повний текст якого складено 05.11.2025 року, у цивільній справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

02.07.2025 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 39 816,88 грн.
Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 16.07.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 799136705, згідно умов якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 24 240,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом.
Позивач також зазначав, що 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу №28/1118-01 (а.с.46-53).
28.11.2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін (а.с.57).
31.12.2020 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції (а.с.58-65).
31.12.2021 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року (а.с.69).
31.12.2022 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року (а.с.70).
31.12.2023 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року (а.с.71).

Крім того, 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01, предметом якого є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта, яким є ТОВ «Таліон Плюс» до Фактора, яким є ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому у відповідному Додатку до договору (а.с.77-82).
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року до договору факторингу № 28/118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Таліон плюс» отримало право вимоги за кредитним договором №799136705 від 16.07.2021 року (а.с.88-89).
29.05.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ (далі - «ФК) «ЕЙС» укладено Договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до умов якого останньому було відступлене право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 16.07.2021 № 799136705 (а.с.95-101).
Згідно Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 29/05/25-Евід 29.05.2025року, до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги, у тому числі, до ОСОБА_1 за кредитним договором №799136705 від 16.07.2021 року (а.с.106-107).

Посилаючись на те, що до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги за кредитним договором №799136705 від 16.07.2021 року, а також на те, що позичальником було порушено умови вказаного кредитного договору, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість за кредитним договором у відповідному розмірі, позивач просив задовольнити його вимоги.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.11.2025 року у задоволенні позову ТОВ «ФК «ЕЙС» було відмовлено (а.с.160-171).

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «ЕЙС» ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового судового рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Крім того апелянт ставить питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем у суді першої та апеляційної інстанціях (а.с.174-192).
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 30.01.2026 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.
Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). 
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку з перебуванням судді Сегеди С.М. у відпустці, розглядом даною колегією суддів інших цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення, а також  враховуючи недостатню кількість суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 8), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду даної справи в строки, передбачені національним законодавством, датою ухвалення цього судового рішення є 30.01.2026 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.11.2025 року (а.с.212), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України (т.2, а.с.8-10). 

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не було доведено факту відступлення права вимоги за кредитним договором, а тому ТОВ«ФК «ЕЙС» не є належним позивачем у справі (а.с.160-171). 

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне. 

Відповідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

З матеріалів справи вбачається наступне.
28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу №28/1118-01. 
Пунктом 2.1 розділу 2 вказаного договору передбачено, що згідно умов договору клієнт-зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 
Тобто предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. 
Відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року право вимоги - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі, права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникають у майбутньому. 
Пунктом 1.2. договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме: реєстрах прав вимоги. 
В той же час, відповідно до п. 1.5. договору факторингу, реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку №1 до договору. 
Тобто, реєстр не є разовим документом, оскільки договір факторингу (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання сторін.
Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. 
Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги 
Відповідно до п.п. 5.3.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року фактор (ТОВ «Таліон Плюс») має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб.

Таким чином відступлення прав вимоги до відповідача на користь ТОВ «Таліон Плюс» відбулося відповідно до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), який було фактично укладено після укладення кредитного договору (з додатковими угодами до нього) (а.с.46-53).

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року до договору факторингу № 28/118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги за кредитним договором №799136705 від 16.07.2021 року (а.с.88-89).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01, предметом якого є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору (а.с.77-82).

29.05.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено Договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до умов якого останньому було відступлене право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 16.07.2021 року № 799136705 (а.с.95-101).
Також згідно Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 29/05/25-Евід 29.05.2025року, до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги, у тому числі, до ОСОБА_1 за кредитним договором №799136705 від 16.07.2021 року (а.с.106-107).

Враховуючи наведене, слід дійти висновку про те, що укладання договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних правовідносин з ОСОБА_1 не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору договір факторингу був чинним. Право вимоги за кредитним договором №799136705 від 16.07.2021 року передані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс» та в подальшому позивачу на підставі реєстру, який оформлений належним чином.

З врахуванням викладеного, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову у позові з підстав не доведення позивачем факту відступлення права вимоги за кредитним договором. За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.
Такого висновку колегія суддів дійшла також з огляду на наступне. 

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до положень ст.ст. 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ч.1 ЦК України).

Як вже зазначалось, 16.07.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ЕЙС», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 799136705, згідно умов якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 24 240,00 грн. строком на 56 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 251,85% річних. В разі невиконання умов вказаного договору, процентна ставка складає 474,50% річних (а.с.15-19).
Крім того, позичальником було підписано паспорт споживчого кредиту, який також зазначає умови кредитування (а.с.22-24).
Позичальник підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) на законодавчому рівні було встановлено порядок укладення договорів в мережі Інтернет спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною (ч. 3 ст. 11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 3 Закону). 
Відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розмішені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним (ч. 5 ст. 11 Закону). 
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом: заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону).
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

В своїй постанові від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19 Верховний Суд зазначив, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовій формі.

На підтвердження своїх вимог, ТОВ «ФК «ЕЙС» було надано: кредитний договір № 799136705 від 16.07.2021 року (а.с.15-19), графік платежів (а.с.20-21), паспорт споживчого кредиту (а.с.22-24), платіжне доручення від 16.07.2021 року про перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника у розмірі 24 240,00 (а.с.40)
У встановленому законом порядку кредитний договір позичальником спростовано не було.
Заборгованість позичальника за кредитним договором від 16.07.2021 року становить 39 816,88 грн., з яких: 24 240,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 15 576,68 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.44-45). 
Зазначений розрахунок заборгованісті відповідачем не спростовано. Крім того, заборгованість позичальником не погашена на даний час та має місце. 

Зважаючи на те, що позивач - апелянт у справі, надав суду належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог, та враховуючи заборгованість за кредитом позичальником не сплачена, позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 39 816,88 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, в апеляційній скарзі ТОВ «ФК «ЕЙС» також ставить питання про відшкодування судових витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 7 000,00 грн. 

Так, відповідно до ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
За правилами ч. ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До позовної заяви ТОВ «ФК «ЕЙС» було додано договір про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025 року, укладеного між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «ФК «ЕЙС» (а.с.125-124), додаткову угоду до вказаного договору № 25770505022 від 30.05.2025 року, а також Акт прийому передачі наданих послуг від 0506.2025 року, відповідно до якого вартість наданих послуг у суді першої інстанції склала 7 000,00 грн. 
Згідно зазначеного Акту, Адвокатське бюро «Тараненко та партнери» надало в суді першої інстанції наступні послугиТОВ «ФК «ЕЙС»:
-складання позовної заяви, вартість послуги 5 000,00 грн.
-вивчення матеріалів справи, вартість послуги 1000,00 грн.;
-підготовка адвокатських запитів щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника, загальною вартістю 1 000,00 грн. (а.с.126).
Тобто зазначені обставини свідчать про те, що вказані витрати позивача у суді першої інстанції були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, а тому вони підлягають відшкодуванню, шляхом стягнення грошових коштів з відповідача на користь позивача. 

Крім того, враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» слід стягнути судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 2 422,40 грн. та за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн., а всього: 6 056,00 грн., як того вимагає ст. 141 ЦПК України. 

Також зважаючи на те, що зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, 
ухвалив: 

Апеляційну скаргу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05.11.2025 року скасувати.
Ухвалити постанову, якою позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», код ЄДРПОУ: 42986956, заборгованість за кредитним договором № 799136705 від 16.07.2021 року у розмірі 39 816,68 грн. (тридцять дев`ять тисяч вісімсот шістнадцять гривень 68 копійок). 

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», код ЄДРПОУ: 42986956, судовий збір за розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанції у загальному розмірі 6 056,00 грн. (шість тисяч п`ятдесят шість гривень 00 копійок) та судові витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги у суді першої інстанції у розмірі 7 000,00 грн. (сім тисяч гривень 00 копійок). 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда 

Р.Д. Громік

О.С. Комлева