ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

29607, м. Хмельницький, майдан Незалежності, 1, e-mail: inbox@km.arbitr.gov.ua, тел.(0382)71-81-84
_______________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"06" січня 2026 р. Справа № 924/982/25 

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Грамчука І.В., розглянувши матеріали
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Укрєвромаз" 
до філії "Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 
про стягнення 77392,70 грн

Представники сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: Козлюк М.М. (в режимі відеоконференції)

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрєвромаз" звернулось до суду з позовом до філії "Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 77392,70 грн 
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 24.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначити на 10:00 год. "15" жовтня 2025 року.
Ухвалою суду від 15.10.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі №924/982/25 на 30 днів. Відкладено підготовче засідання у справі №924/982/25 на 10:00 год. 18 листопада 2025 р.
Ухвалою суду від 18.11.2025 закрито підготовче провадження у справі №924/982/25. Призначено справу №924/982/25 до судового розгляду по суті у загальному позовному провадженні на 09:30 год. "09" грудня 2025 р.
Ухвалою суду від 09.12.2025 відкладено судове засідання у справі №924/982/25 на 09 год. 30 хв. 06 січня 2026 року. 
Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, стверджує про неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу №53-124-01-24-24527 від 23.12.2024 щодо своєчасної оплати товару, у зв`язку з чим позивач поніс матеріальні втрати від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та бажає отримати компенсацію (плату) за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати за вказаним договором. Як на правові підстави позову посилається на ст. ст. 525, 526, 530, 611, 625, 629 ЦК України.
Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх.№05-22/7822/25 від 08.10.2025) просить у позові відмовити, вважаючи позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та непідтвердженими належними і допустимими доказами. 
Не заперечуючи щодо укладення між сторонами договору купівлі-продажу №53-124-01-24-24527 від 23.12.2024, звертає увагу, що умовами п. 5.1 зазначеного договору передбачено, що оплата за поставлений товар здійснюється протягом 60 днів з дати оформлення ярлика на придатний товар згідно СОУ НАЕК 038:2021 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії». 
Враховуючи приписи статей 253, 254 ЦК України та умови пункту 5.1 договору, передбачений договором 60-тиденний строк для оплати поставленого товару вартістю 5702560,00 грн з ПДВ розпочав свій перебіг з 27.12.2024 закінчився 24.02.2025, прострочення йде з 25.02.2025р.
Оплата товару відбулась у такі строки: з 10.03.2025 по 21.04.2025 у сумі 5702560,00 грн
Крім того, зазначає, що наведений позивачем обрахунок сум відсотків річних та інфляційних втрат за договорами поставок за безпідставно визначений позивачем період прострочення оплати проведений без належного врахування висновків Верховного Суду щодо цього питання, викладених у постанові Великої Палати Верховного суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19, а також у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 та від 20.11.2020 у справі №910/13071/19. 
Звертає увагу суду на те, що відповідач не мав можливості здійснити оплату для позивача суми основного боргу у зв`язку з важким фінансовим становищем в якому опинився відповідач, що відбулись в енергетичному ринку країни та захопленням виробничих потужностей відповідача в ході військової агресії російської федерації проти України.
У разі визнання судом позовних вимог просить зменшити судом на 90% розміру сум відсотків річних та інфляційних втрат, які підлягають стягненню з відповідача за прострочення оплати виконаних робіт за договором.
Позивач у відповіді на відзив (вх.№05-22/8004/25 від 14.10.2025) заперечив проти доводів відповідача з наведених у відзиві на позов тверджень. Вважає, що вимоги про стягнення з відповідача пені та інфляційних втрат несуть виключно компенсаційний, а не каральний характер. Звертає увагу на те, що позивач поніс збитки у зв`язку з несвоєчасною оплатою поставленого товару за договором сідловий тягач Renault T, виготовлений у Республіці Франція. Постачальник, який поставив позивачу товар - товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Волово Україна» є офіційним дистриб`ютором заводу виробника товару в Україні, проводить розрахунки за отриманий товар в республіці Франція в іноземній валюті - в Євро. (договір купівлі-продажу товару «UKR320/1224VU від 17.12.2024). 

Розглядом матеріалів справи встановлено:
23.12.2024 між Акціонерним товариством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє філія "Хмельницька атомна електрична станція" (Покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Укрєвромаз" (Постачальник) укладено договір купівлі-продажу №53-124-01-24-24527 (далі - Договір 1), відповідно до п. 1.1 якого, Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю в передбачені цим договором строки товар, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити даний товар згідно з найменуванням, асортиментом, виробником, кількістю, ціною, та з кодом згідно УКТ ЗЕД товару, які зазначаються в специфікації №1 (додаток №1 до договору), та є невід`ємною частиною договору.
Предметом поставки по даному договору є товар: Сідельний тягач код 34130000-7 згідно ДК 021:2015 - мототранспортні вантажні засоби. ( п. 1.2 договору ).
Місцем виконання цього договору є місто Нетішин Хмельницької області. (п.1.3 договору).
Строк поставки товару становить до 27.12.2024р. (п. 3.1 договору).
Датою поставки товару є дата підписання видаткової накладної вантажоодержувачем. Ризик випадкового пошкодження або випадкового знищення товару переходить до покупця з моменту поставки товару. (п.3.5 договору.)
У відповідності до п. 4.1 договору ціна товару по договору становить 4752133,33 грн, крім того ПДВ 20% 950426,67 грн, всього ціна договору 5702560,00 грн
Відповідно до п. 5.1 договору оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатний товар згідно СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії".
Датою проведення розрахунку вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку покупця (п. 5.2 договору).
Згідно із вимогами п. 6.1 договору Покупець зобов`язаний: приймати поставлений товар у відповідності до умов Договору (п. 6.1.1); своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість поставленого товару (п. 6.1.2); про дату оформлення ярлика на придатний товар письмово повідомити постачальника не пізніше 5 робочих днів з дати оформлення ярлика (п. 6.1.3).
В пункті 8.1 договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством України.
Згідно із п. 8.4 Договору 1 у випадку порушення строків оплати товару покупець на вимогу постачальника, відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 0,3% річних від простроченої суми. Пеня за порушення строку оплати товару не нараховується.
Договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності печатки) і діє до 31.12.2025, а в частині виконання гарантійних зобов`язань, що передбачені даним договором - до спливу гарантійних строків (п. 11.1 Договору 1).
Відповідно до п. 11.3 Договору 1 закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.
Додатком № 1 до договору купівлі - продажу №53-124-01-24-24527 від 23.12.2024 є "Специфікація №1" та додатком №2 - "Технічна специфікація".
Позивачем на виконання умов Договору відповідно до видаткової накладної №109 від 24.12.2024 поставлено відповідачу товар на загальну суму 5702560,00 грн з ПДВ.
Відповідачем було сформовано ярлик від 26.12.2024 на придатну продукцію №Я-10-373-24 та на поставлений за договором №53-124-01-24-24527 від 23.12.2024 товар.
Відповідач оплатив поставлений товар в сумі 5702560,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №2509 від 10.03.2025 на суму 240000,00 грн; №2576 від 11.03.2025 на суму 201000,00 грн; №2642 від 13.03.2025 на суму 210000,00 грн; №2736 від 18.03.2025 на суму 102000,00 грн; №2770 від 19.03.2025 на суму 306000,00 грн; №2813 від 21.03.2025 на суму 396000,00 грн; №2963 від 25.03.2025 на суму 450000,00 грн; №3043 від 26.03.2025 на суму 366000,00 грн; №3071 від 27.03.2025 на суму 486000,00 грн; №3107 від 31.03.2025 на суму 534000,00 грн, №3181 від 01.04.2025 на суму 396000,00 грн, №3522 від 09.04.2025 на суму 486000,00 грн, №3695 від 15.04.2025 на суму 258000,00 грн, №3783 від 16.04.2025 на суму 360000,00 грн, №3826 від 17.04.2025 на суму 306000,00 грн, №3886 від 18.04.2025 на суму 306000,00 грн №3912 від 21.04.2025 на суму 299560,00 грн 
В матеріали справи надано: копії вимоги від 04.03.2025 та претензії від 18.08.2025, адресовані позивачем відокремленому підрозділу "Хмельницька АЕС" АТ "Національна атомна енергетична компанія "Енергоатом", в яких з огляду на порушення строків оплати товару поставленого за Договором пропонував сплатити нараховані 0,3 % річних в сумі 1619,30 грн та інфляційні втрати в сумі 75773,40 грн
У зв`язку з несвоєчасною оплатою поставленого товару, позивач, просить суд стягнути з відповідача 1619,30 грн - 0,3 % річних та 75773,40 грн інфляційних нарахувань.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги таке.
Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частиною 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України передбачено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
Відповідно до ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтями 11 ЦК України та 174 ГК України унормовано, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Стаття 627 ЦК України закріплює свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як вбачається з матеріалів справи правовідносини між сторонами виникли із договорів поставки.
Так, між 2024 між Акціонерним товариством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє філія "Хмельницька атомна електрична станція" (Покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Укрєвромаз" (Постачальник) укладено договір купівлі-продажу №53-124-01-24-24527 (далі - Договір 1), відповідно до п. 1.1 якого, Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю в передбачені цим договором строки товар, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити даний товар згідно з найменуванням, асортиментом, виробником, кількістю, ціною, та з кодом згідно УКТ ЗЕД товару, які зазначаються в специфікації №1 (додаток №1 до договору), та є невід`ємною частиною договору.
Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст. 692 ЦК України).
Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З матеріалів справи слідує, що позивач поставив, а відповідач прийняв товар на виконання умов Договору - на суму 5702560,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №109 від 24.12.2024 поставлено відповідачу товар на загальну суму 5702560,00 грн з ПДВ.
В пункті 5.1 договору, сторони узгодили, що оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця протягом 60 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатний товар згідно СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії". 
Матеріали справи містять копію ярлика на придатну продукцію №Я-10-373-24 від 26.12.2024, складений відносно товару поставленого згідно з Договором.
Отже, товар поставлений на виконання умов Договору та прийнятий відповідно до ярлика на придатну продукцію №Я-10-373-24 від 26.12.2024 відповідач повинен був оплатити у строк до 24.12.2024 (з урахуванням ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України.
Згідно із п. 5.2 Договору датою проведення розрахунку вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку покупця.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач здійснив оплату товару з порушенням визначених умовами договору строків, а саме: за договором купівлі-продажу №53-124-01-24-24527 від 23.12.2024 було сплачено 5702560,00 грн вартості товару згідно платіжних доручень №2509 від 10.03.2025 на суму 240000,00 грн; №2576 від 11.03.2025 на суму 201000,00 грн; №2642 від 13.03.2025 на суму 210000,00 грн; №2736 від 18.03.2025 на суму 102000,00 грн; №2770 від 19.03.2025 на суму 306000,00 грн; №2813 від 21.03.2025 на суму 396000,00 грн; №2963 від 25.03.2025 на суму 450000,00 грн; №3043 від 26.03.2025 на суму 366000,00 грн; №3071 від 27.03.2025 на суму 486000,00 грн; №3107 від 31.03.2025 на суму 534000,00 грн, №3181 від 01.04.2025 на суму 396000,00 грн, №3522 від 09.04.2025 на суму 486000,00 грн, №3695 від 15.04.2025 на суму 258000,00 грн, №3783 від 16.04.2025 на суму 360000,00 грн, №3826 від 17.04.2025 на суму 306000,00 грн, №3886 від 18.04.2025 на суму 306000,00 грн №3912 від 21.04.2025 на суму 299560,00 грн 
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Враховуючи прострочення відповідачем строків оплати вартості товару, позивач просить стягнути з відповідача 75773,40 грн інфляційних втрат, а також 1619,30 грн 0,3% річних згідно з поданими розрахунками.
В частині 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У п.8.4 договору сторони узгодили, що у випадку порушення строків оплати товару покупець на вимогу постачальника, відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 0,3% річних від простроченої суми. 
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).
З приводу стягнення з відповідача 75773,40 грн інфляційних втрат, суд враховує, що Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.
Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:
- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;
- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
Проаналізувавши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд з використанням ІПС "Законодавство", враховуючи періоди існування та суми заборгованості наведені позивачем, заявлений сукупний індекс інфляції за відповідні періоди, з огляду на вищенаведену позицію Верховного Суду щодо методики нарахування інфляційних втрат, вважає, що не зважаючи на допущені невідповідності в розрахунку інфляційних втрат, загальна сума, заявлена до стягнення нарахована в межах можливих нарахувань за відповідний період.
Отже, позовні вимоги щодо стягнення 75773,40 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню. 
З приводу заявлених до стягнення 1619,30 грн 0,3% річних суд, проаналізувавши та перевіривши складений позивачем розрахунок 0,3% річних, зазначає, що позивачем правомірно нараховано 1619,30 грн 
Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на викладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 75773,40 грн інфляційних втрат, 1619,30 грн 0,3% річних підлягають задоволенню.
Судом зважається на те, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із частковим задоволенням позову покладаються на з урахуванням ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", оскільки позовна заява подана в електронній формі.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

позов товариства з обмеженою відповідальністю "Укрєвромаз" до філії "Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 77392,70 грн задовольнити.
Стягнути з акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" (30100, вул. Енергетиків, 20, м. Нетішин, Хмельницька обл., код 21313677, IBAN НОМЕР_1 АТ "Укрексімбанк", МФО 322313) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Укрєвромаз" (08145, Фастівський район, Київська область, с. Забір`я, вул. Симоненка, буд.21, код 37474578, IBAN НОМЕР_2 в АТ "Райффайзен Банк", МФО 300335, ІПН 374745710136) 75773,40 грн (сімдесят п`ять тисяч сімсот сімдесят три гривні 40 коп.) інфляційних втрат, 1619,30 грн (одну тисячу шістсот дев`ятнадцять гривень 30 коп.) 0,3% річних, 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.) судового збору.
Видати наказ.
Повний текст рішення складено 06.01.2025р.

Суддя І.В. Грамчук 

Видруковано примірн.:
1 - у справу,
2 - позивачу - в електронний суд
3 - представнику позивача Саханді Б.А. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )
4- відповідачу (office@khnpp.atom.gov.ua, 30100, Хмельницька область, м.Нетішин, вул.Енергетиків, 20)