Провадження №2/748/365/26	
 	Єдиний унікальний № 748/3762/25	

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2026 р.	м. Чернігів	

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді Костюкової Т.В.
за участі секретаря судового засідання Гофрик К.С.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ:
13 листопада 2025 року, через систему «Електронний суд», представник позивача ТОВ "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" - Дідух Євген Олександрович, яка діє на підставі довіреності в порядку передоручення від 31.07.2024 року, звернувся до Чернігівського районного суду Чернігівської області із вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" заборгованість за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4381497 від 12.02.2024 загальною сумою 38597,73 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 3999,99 грн., суми заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором - 22297,77 грн. суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ ‘УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ’ 12299,96925 грн. Також, просить стягнути сплачений судовий збір 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.
Позов обґрунтований позивачем тим, що 12.02.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір № 4381497 від 12.02.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
На умовах, встановлених Договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривнях на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору.
Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 4000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку НОМЕР_1 , емітовану в АТ «А-Банк», строком на 348 днів з 12.02.2024 року по 25.01.2025 року
Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Первісним кредитором, 23.09.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 23/09/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідача.
Загальна сума заборгованості відповідача за Договором № 4381497 від 12.02.2024 складає 38597,73, до якої входить 3999 грн заборгованість по тілу кредиту грн., заборгованість за процентами нарахованими первісним кредитором 22297,77 грн та 12299,96 грн заборгованість за процентами нарахованими ТОВ «Українській фінансові операції» за 123 календарні дні 
Отже, до ТОВ «Українські фінансові операції» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором.
Після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «Українські фінансові операції», ані на рахунки первісного кредитора. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором № 4381497 від 12.02.2024 року загальною сумою 3999,99 грн
Тому представник позивача просить ухвалити рішення, яким задовольнити повністю позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 на корить ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість загальною сумою 3999,99 грн., в яку входить сумазаборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором - 22297,77 грн. суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ ‘УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ’ 12299,96 грн. та стягнути сплачений судовий збір 2422,40 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.
Чернігівський районний суд Чернігівської області ухвалою від 14 листопада 2025 року відкрив провадження пор справі та призначив справу до розгляду за правила спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
В прохальній частині позову міститься умова щодо можливості винесення заочного рішення 
Відповідачці за адресою місця реєстрації надсилалася ухвала суду з копією позовної заяви з додатками, яку вона отримала 26.12.2025 року ( а.с 138), відзив на позов у строк встановлений судом не було подано. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідно до умов укладеного Договору № 4381497 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12.02.2024 року ОСОБА_1 , отримала кредит у розмірі 4000 грн строком на 348 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану в АТ «А-Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування в межах строку кредиту вказаного в п.1.3 Договору ( 348 днів) . Періодичні платежів зі сплати процентів кожні 29 днів. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача становить 38800 грн. Відповідно до п. 1.1. Договору його укладення здійснюється Сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або Мобільний застосунок «Credit7». Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет. Згідно з п. 9.7.1 Договору він вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІКС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. Для підписання Договору позивачу було надано одноразовий ідентифікатор «93917», що підтверджується розділом 10 Договору. Договір укладено на умовах строковості, поворотності, платності користування кредитними коштами у вигляді нарахування процентів. Згідно з п. 3.1 Договору нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто методом «факт/факт». (а.с.23-34)
В матеріалах справи наявні Правила надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», затверджені наказом директора ТОВ «Лінеура Україна» від 20.11.2023 року, які діють з 21.11.2023 року та були чинними на час укладення кредитного договору № 4381497 від 12.02.2024 ( а.с 50-57.)
Також 12.02.2024 року ОСОБА_1 було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «49592» Паспорт споживчого кредиту, з основними умовами кредитування, які ж аналогічними умовам договору ( а.с 19-21)
Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через систему iPay.ua, на підставі укладеного Договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_2 від 03.01.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Пейтек» .Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало їй кредит в сумі 4000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ ««Пейтек» (а.с. 46).
Відповідно до інформації наданої АТ «А -Банк» листом за № 20.1.0.0.0/7-20251208/0234 від 12.12.2025 року на імя ОСОБА_1 було емітовано в банку карту № НОМЕР_3 , на яку 12.12.2024 року був здійснений переказ на суму 4000 грн ( а.с 132, 133-134)
За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором у період 12.02.2024 року по 23.09.2024 року включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами у розмірі 28297,76 грн З цього ж розрахунку також вбачається, що відповідачка частко внесла кошти на сплату заборгованості 13.02.2024 року в сумі 200,01 грн, з яких 0,01 грн пішли на погашення тіла кредиту та 200 грн заборгованість по відсотках. Нарахування відсотків проведено за 225 днів. ( а.с 62-66)
Загальна сума заборгованості згідно з розрахунком первинного кредитора відповідача за Договором № 4381497 від 12.02.2024 станом на 23.09.2025 року склала 28297,76 грн, з яких: по тілу кредиту 3999.99 грн., заборгованість за процентами 22297,77 грн та 2000 грн – штрафні санкції 
23 вересня 2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 23/09/2024 ( а.с 71-80), за яким ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», включно і до відповідача за № 4381497 від 12.02.2024, що підтверджується витягом з реєстру боржників від 23 вересня 2024 року (а.с. 95-103 зворот.).
Факт прийому передачі Реєстру боржників та розрахунків по договору підтверджуються відповідним актом приймання передачі Реєстру боржників (а.с.71, 58-59).
Також ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» відповідно до умов п.3.3. Договору факторингу сплатило ціну Продажу за договором первісному кредитору 1601559,81 грн, підтвердженням чого є платіжна інструкція від 25 вересня 2024 року за № 42 ( а.с 68)
Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Порядок нарахування процентів визначається ст. 1048 ЦК України, згідно з ч. 1 якої, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін.
За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Нормами ч.1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
У постановах Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі №759/20374/20(провадження № 61-4425св22), від 30 листопада 2023 року у справі №382/1621/21(провадження № 61-13123св23) вказано, що «тлумачення пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права».
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення відповідного договору.
Заміна особи в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення) права вимоги є різновидом правонаступництва.
У зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад в частині кредитора.
Аналогічний за змістом висновок зробив Верховний Суд у постанові від 31 січня 2024 року у справа №758/2555/21.
Таким чином, у даній справі відбулась виключно заміна сторони кредитора в існуючому зобов`язанні з попереднім змістом та усіма істотними умовами, правовідносини за договором продовжують існувати з попереднім змістом.
В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину.
Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Відповідно до поданого розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4381497 від 12.02.2024 станом на 24.01.2025 року , який проведено за період з 24.09.2024 року по 24.01.2025 року позивачем нараховані відсотки за Договором № 4381497 в сумі 16299,99 грн за 123 календарні дні ( а.с. 60-61)
Суд констатує, що у позивача, який є новим кредитором згідно з договором факторингу, виникло право вимоги до відповідача про стягнення кредитних коштів у розмірі, який був визначений за умовами укладення договору факторингу, оскільки ОСОБА_1 , взявши кредитні кошти у ТОВ «Лінеура України» у сумі 4000 грн, вчасно та в повному обсязі їх не повернула 
Матеріали справи свідчать, що належними та допустимими доказами підтверджений факт укладання між Лінеура України» та ОСОБА_1 кредитного договору № 4381497 від 12.02.2024 на суму 4000 грн у передбаченій законом формі, виконання кредитором умов договору про надання позичальнику кредитних коштів та невиконання ОСОБА_1 зобов`язань з повернення кредитних коштів разом із нарахованими процентами за користування кредитними коштами, а також перехід права вимоги за цим договором до ТОВ «Українські фінансові операції», що є підставою для стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором на користь позивача.
За положеннями ч. ч. 1 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. ст. 76, 77, 79, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Стосовно нарахування позивачем процентів за користування кредитними ресурсами, суд зазначає наступне.
Первісним кредитором проведено нарахування відсотків за 225 днів з 12.02.2024 року по 23.09.2024 року та фактором проведено нарахування відсотків з 24.09.2024 року по 24.01.2025 за відсотковою за 123 день.
Як вбачається із розрахунків проценти нараховувалися за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту що відповідає умовам Договору № 4381497 від 12.02.2024 ( п. 1.3) виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто методом «факт/факт» за стандартною ставкою (2,5%).
Отже нарахування відсотків відбулося в межах строку дії кредитного договору. 
Разом з тим слід зауважити, що підпунктом 6 пункту 5 Закону № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон № 3498-IX) стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, згідно з максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Закон України № 3498-XI набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів1,5 %.
З врахуванням цих змін з 24.12.2023 року до 22.04.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки становив 2,5 %, з 23.04.2024 року до 20.08.2024 року - 1,5 %, а з 21.08.2024 року - 1%.
Договір про надання грошових коштів у позику між ТОВ «Лінеура України» та ОСОБА_1 укладено 12.02.2024 року на 348 днів з 12.02.2024 року по 24.01.2025 року включно, тобто після набрання чинності Закону № 3498-IX від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а отже умова договору про нарахування відсотків за користування кредитними коштами з використанням процентної ставки в розмірі 2,5 % в день є нікчемною.
Отже, нарахування відсотків у даному договорі має відбуватися наступним чином: з 12.02.2024 року до 22.04.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки становив 2,5 % ( 71 – календарний день *2,5% ) що дорівнює 7100 грн, з 23.04.2024 року до 20.08.2024 року - 1,5 % ( 120 днів *1,5% ) що дорівнює 7200 грн, а з 21.08.2024 року по 24.01.2025 року - 1% ( 157 днів*1%), що дорівнює 6280 грн, що в цілому становить суму 20580 грн 
Отже, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню на суму 24579,99 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 3999,99 грн, заборгованість по відсотках 20580 грн , яка виникла станом на 24.01.2025 року.
Вирішуючи позовні вимоги про застосування положень ч.ч. 10, 11ст. 265 ЦПК Українита зобов`язання органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 10ст. 265 ЦПК Українисуд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
В свою чергу, згідно ч. 11ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
Тобто, при ухваленні рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення.
Однак, це є правом суду, а не обов`язком, та має вирішуватись з урахуванням обставин конкретної справи.
Суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п. 18Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 12.02.2024 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час.
Отже, суд вважає, що вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч. ч. 10, 11ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні трати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно ст.141ЦПК України що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з огляду на те, що позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог
Позивач просить стягнути із відповідача 38597,73 грн Водночас судом вирішено стягнути 24579,99 грн, що становить 63,68 %.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі: (2422,40 грн х 63,68 %) = 1542,58 грн.
Пунктом 1 ч. 3 ст.133ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
Пунктом 1 ч. 3 ст.133ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з положеннями ч.ч. 1-4ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження надання правничої допомоги позивачем надано договір про надання юридичних послуг від 01.08.2024 № 01/08/2024-А ( а.с. 93-94), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю ( а.с 111), заявка №4381497 від 01 серпня 2024 року ( а.с 37-38); акт приймання-передачі наданих послуг № 4381497 до договору про надання юридичних послуг від 01.08.2024 № 01/08/2024-А від 03.11.2025 ( а.с 35), детальний опис робіт ( наданих послуг) №4381497 від 03.11.2025 року ( а.с 36), 
Відповідно до акту приймання передачі наданих послуг № 4381497 від 03.11.2025 року замовник сплачує вартість юридичних послуг в сумі 10000 грн протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду першої інстанції законної сили
При вирішенні питань про відшкодування витрат на професійну правову допомогу та покладення на сторони судових витрат суд враховує принцип пропорційності задоволених вимог.
У звязку із задоволенням позовних вимог частково, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача 4728,00 грн у рахунок понесених витрат на професійну правничу допомогу( 10000 грн з урахуванням частково задоволення позовних вимог на 63,68 % та за виключенням з даної суми 1640 грн, які передбачали представництво інтересів у суді, з огляду на те, що справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб)
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 23, 81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позов Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4381497 від 12.02.2024 у розмірі 24579,99 грн ( двадцять чотири тисячі п`ятсот сімдесят дев`ять ) грн 99 коп, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 3999,99 грн, та заборгованість по відсотках 20580,00 грн
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» 1542,58 грн у рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» 4728,00 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу .
Письмову заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Чернігівського районного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», код ЄДРПОУ 40966896, місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд.27, прим.2
Відповідач: ОСОБА_1 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 

Суддя           Т.В.Костюкова