Справа № 752/21690/25 
Провадження № 2/752/2375/26

Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

04 лютого 2026 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді - Машкевич К.В., за участю секретаря –  Касаткіної А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд
В С Т А Н О В И В :
Позивачка звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу) до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. 
Посилається в позові на те, що з 21 серпня 2004 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який був розірваний рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 15 липня 2022 року.
Від шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Діти проживають з нею.
11 серпня 2025 року між нею, її сином та Київським національним університететом ім. Т.Шевченка був укладений договір №1529/1 про надання платної освітньої послуги (навчання) для підготовки фахівців, та договір №1529 про навчання в Київському національному університеті ім. Т.Шевченка, денна форма навчання, історичний факультет, освітній ступінь –бакалавр, строк навчання до 01 липня 2029 року.
Наказом ректора університету № 3271-33 від 11 серпня 2025 року син був зарахований на навчання.
12 серпня 2025 року нею було сплачено 25 750, 00 грн. за навчання сина на першому курсі університету.
У зв`язку з навчанням син потребує матеріальної допомоги однак досягти з відповідачем домовленості про утримання сина неможливо.
З урахуванням цього просить задовольнити позов.
Позов був зареєстрований судом 05 вересня 2025 року та відповідно до статті 33 ЦПК України було визначено склад суду.
Ухвалою суду від 09 вересня 2025 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.
Відповідно до статті 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для подання відзиву.
Конверт з документами, які направлялися на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, повернувся до суду без вручення в зв`язку з відсутністю адресата. 
Відповідно до статті 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Згідно з частиною 9 статті 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). 
Велика Палата Верховного Суду в п.п.78 -82 постанови від 08 червня 2022 року в справі № 2-591/11 (провадження № 14-31цс21) зазначила, зокрема, що необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права). 
Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права.
За таких підстав суд вважає за необхідне в порядку аналогії закону застосувати норму статей 128,130, 131 ЦПК України, які регулюють порядок вручення судових повісток.
Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Виходячи з цього, суд вважає відповідача обізнаним про наявність спору в провадженні суду та його предмет. 
Станом на день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.
З урахуванням цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній доказами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. 
Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
За змістом частини 9 статті 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України. 
Відповідно до статті 199 СК України батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. 
Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 
1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 
2) продовження ними навчання; 
3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 
4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).
Судом встановлено, що сторони з 21 серпня 2004 року перебували в шлюбі, який був розірваний рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 15 липня 2022 року.
Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачкою.
На підставі договору №1529 11 серпня 2025 року, укладеного між позивачкою, сином та Київським національним університетом ім.Т.Шевченка, син сторін є студентом історичного факультету.
Наказом ректора Київського національного університету ім. Т.Шевченка №3271-33 від 11 серпня 2025 року син сторін зарахований на навчання. 
Строк навчання до 01 липня 2029 року.
12 серпня 2025 року позивачкою було сплачено за навчання сина на першому курсі університету 25 750, 00 грн.
В постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року в справі № 748/2340/17 щодо застосування статті 199 СК України зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовёязкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого звёязку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звёязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Як зазначено вище, син сторін народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто є неповнолітнім.
Обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей регулюється статтею 180 СК України. 
Утримання неповнолітньої дитини – це обов`язок батьків, який виникає після народження дитини незалежно від того, чи проживають батьки у шлюбі чи ні, чи проживають вони разом чи ні, тобто цей обов`язок є безумовним.
В свою чергу, стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, врегульовано статтею 199 СК України і підставами для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є: досягнення дитиною 18 років; продовження навчання; потреба дитини в матеріальній допомозі; можливість батьків надати таку допомогу.
Позивачка, як мати, з якою проживає неповнолітня дитина, має право на стягнення аліментів на її утримання до досягнення нею повноліття.
Звертаючись до суду, позивачка просить стягнути аліменти на утримання сина як на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.
В свою чергу, про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина до досягнення ним повноліття, позивачка суд не повідомила.
З урахуванням цього, недосягнення сином сторін повноліття, що дає право на стягнення аліментів аліментів з зазначених підстав у зв`язку з продовженням навчання, підстави для задоволення позову відсутні.
Та обставина, що син сторін вступив на навчання до досягнення повноліття, не дає підстав для стягнення аліментів на підставі даних норм закону.
Керуючись статтями 7, 180, 199, 200 Сімейного кодексу України, статтями 4, 5, 12, 13, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В :
В позові  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В.Машкевич