Справа №591/2501/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Ковтун О.М.	
Номер провадження 33/816/289/26 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Павловського В.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Павловського В. А. на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 09 травня 2025 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік. 
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 09 травня 2025 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік за те, що він 08 березня 2025 року о 01-57 год у м. Суми по вул. Володимирська, 16, керував т/з Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з та у закладі охорони здоров`я категорично відмовився. Своїми діями порушив п. 2.5 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Павловський В.А. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 09 травня 2025 року, а провадження по справі закрити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що з відео файлу під назвою video_2025-03-08_09-49-32.mp4 не вбачається ні час, ні дата подій, які зафіксовано, а також не відображено ні марку та модель транспортного засобу, який їде попереду, ні його номерний знак. Відтак не можливо ідентифікувати дату та час проведення відео зйомки, а отже і не можливо стверджувати, що вказаний відеозапис стосується подій, які відбувалися 08 березня 2025 року о 01.57 год за участі ОСОБА_1 .
Стверджував, що матеріали справи не містять підтвердження перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля.
Зазначав, що в протоколі про адміністративне правопорушення, який міститься в матеріалах справи, а також в оскаржуваній постанові немає і посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис.
На думку апелянта матеріали справи не містять доказів, які б спростовували факт перебування ОСОБА_1 під час виконання обов`язків військової служби на момент пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, а отже такий огляд повинен проводитись у відповідності до приписів ст. 266-1 КУпАП, а не ст. 266 КУпАП.
Вислухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Павловського В. А., який апеляційну скаргу підтримав та просив постанову суду першої інстанції скасувати а провадження у справі закрити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи поданої скарги апеляційний суд дійшов такого висновку. 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, з об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 08 березня 2025 року о 01-57 год у м. Суми по вул. Володимирська, 16, керував т/з Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з та у закладі охорони здоров`я категорично відмовився. Своїми діями порушив п. 2.5 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи поданої скарги, апеляційний суд з правильністю встановлених судом фактичних обставин справи погоджується.
Так, з матеріалів слідує, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №265460 від 08 березня 2025 року складений та оформлений належним чином, підписаний уповноваженою особою. 
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення суддя суду першої інстанції дійшов з врахуванням зібраних у справі доказів доданих до протоколу, а саме: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився; направлення на огляд водія транспортного засобу за метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого огляд ОСОБА_1 не проводився.
З метою об`єктивного вирішення справи судом першої інстанції також було допитано інспектора поліції ОСОБА_2 , який дав пояснення та підтвердив обставини зафіксовані на відеозапису.
З дослідженого судом першої інстанції відеозапису, який також виступав предметом дослідження апеляційного суду, встановлено, як після зупинки автомобіля, водій ОСОБА_1 пересів з водійського сидіння на пасажирське, помінявшись з дівчиною місцями, на питання поліцейського «чого п`яний за кермом» заперечував керування у нетверезому стані транспортним засобом, заперечуючи те, що він керував даним автомобілем, після чого поліцейським було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 відмовився, після чого було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я, спочатку він погодився а потім категорично відмовився, поліцейським було попереджено про складання протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, роз`яснено права, після чого склали протокол.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом і відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відповідно в його діях містяться ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Щодо вимог апеляційної скарги, то в ній захисник зазначав про те, що з відео не вбачається ні час, ні дата подій, які зафіксовано, а також не відображено ні марку та модель транспортного засобу, який їде попереду, ні його номерний знак, а отже і не можливо стверджувати, що вказаний відеозапис стосується подій, які відбувалися 08 березня 2025 року о 01.57 год за участі ОСОБА_1 . 
На долученому до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відеозаписі відображено обставини справи, поведінку особи, її спілкування з правоохоронцями та процедуру відмови від огляду. Згідно з Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, відеофіксація процесуальних дій є обов`язковою та слугує гарантією об`єктивності. Те, що на відео зафіксовано як ОСОБА_1 міняється з дівчиною місцями та пересідає з водійського сидіння на пасажирське, робить цей запис прямим доказом у справі. Також на відеозаписі відображено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння. 
Таким чином, вказаний відеозапис надає можливість об`єктивно дослідити сукупність обставин вчинених правопорушень, а саме наявність ознак сп`яніння, подальша категорична відмова від огляду, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративних правопорушень.
Стосовно тверджень апеляційної скарги про те, що в протоколі та в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис. Як вбачається в матеріалах справи наявна відповідь від УПП в Сумській області №81-Аз/41/38/03-2025 від 30 квітня 2025 року в якій вказано, що на службовому транспортному засобі був встановлений відеореєстратор автомобільний Xiaomi Yi Car DVR 1080P WiFi Cray (XYCDVR-GR) серійний номер НОМЕР_2 . З пояснень працівника поліції у суді першої інстанції зазначено, що факт руху автомобіля було зафіксовано на особистий телефон, оскільки відеореєстратор у службовому автомобілі вийшов з ладу. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Щодо твердження захисника про те, що матеріали справи не містять доказів, які б спростували факт перебування ОСОБА_1 під час виконання обов`язків військової служби на момент пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, а отже такий огляд повинен проводитись у відповідності до приписів ст. 266-1 КУпАП, а не ст. 266 КУпАП, то тут апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 у вказаний у протоколі день та час керував транспортним засобом, тобто виконував функцію водія, та був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом на території м. Суми, а не на території військової частини. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження того, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що вказана позиція сторони захисту не підтверджена зібраними у справі доказами.
У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків суду першої інстанції про наявність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушеня.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Зарічного районного суду м. Суми від 09 травня 2025 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її скасування не вбачається, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 09 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Павловського В.А. на цю постанову – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.