09.02.2026 
Єдиний унікальний № 371/765/19 провадження № 2/371/805/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Миронівка

ЄУН 371/765/19
Провадження № 2/371/805/26

Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Капшук Л.О.,
за участі секретаря судових засідань Чайки А.В., 

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

 
В С Т А Н О В И В :

 
Короткий зміст позовних вимог

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що відповідач звернулася до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв?язку з чим підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н від 01 грудня 2012 року року, якою підтвердила свою згоду на те, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на сайті www.privatbank.ua, складають договір про надання банківських послуг (надалі договір).

На підставі поданої заяви відповідачу було відкрито рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, визначеному в довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку, номер та строк дії якої визначено у довідці про отримання картки.

Відповідно до умов укладеного договору погашення кредиту та відсотків за його користування повинно здійснюватися шляхом поповнення карткового рахунку у готівковому або безготівковому порядку.

Відповідач користувалася кредитними коштами, здійснювала повернення кредитних коштів з карткового рахунку, що свідчить про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та відповідно укладення кредитного договору і узгоджується з частиною 2 статті 462 ЦК України.

Належним чином умови повернення коштів не були дотримані відповідачем. В порушення зобов`язань за договором, відповідач своєчасно не надала грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором та станом на 24 квітня 2019 року має заборгованість - 31632,11 грн, з яких: 13743,32 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6779,63 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8376,68 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 750,00 грн – пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; а також відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн – штраф (фіксована частина). 1482,48 грн - штраф (процентна складова).

Суму заборгованості, яка з урахуванням пені та штрафів склала 31632,11 грн, а також судові витрати в розмірі 1921,00 грн просила стягнути в судовому порядку.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 22 липня 2019 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

23 березня 2021 року Миронівським районним судом Київської області ухвалено заочне рішення, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за тілом кредиту в розмірі 13743 грн 32 коп, заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 6779 грн 63 коп та понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 1246 грн 35 коп, всього 21769 грн 30 коп.

30 червня 2022 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення судом постановлено ухвалу, якою заочне рішення Миронівського районного суду Київської області від 23 березня 2021 року скасовано. 

Згідно з пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

19 листопада 2025 року відповідачу ОСОБА_1 надіслано повідомлення про розгляд справи за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання.

25 листопада 2025 року до суду повернуто конверт із вкладенням. Згідно даних довідки ф.20, сформованої представником відділення АТ «Укрпошта», причиною повернення відправлення вказано «адресат відсутній за заначеною адресою». 

Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд вжив заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи за адресою зареєстрованого місця проживання. 

У зв`язку з наведеним, за відсутності відповідача за адресою зареєстрованого місця проживання, суд вважає, що судовий виклик (судове повідомлення) вручено їй належним чином.

Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило.

На підставі статті 274 ЦПК України справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Аргументи учасників справи

18 серпня 2020 року на адресу Миронівського районного суду Київської області від представника відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності.

Вказана заява обґрунтована тими обставинами, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредиту у розмірі 7000 грн 00 коп у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Заяву- анкету нею було підписано 12 січня 2012 року. 

Позовна заява подана позивачем у 2019 році, проте відповідно до наданих позивачем доказів, зокрема розрахунку заборгованості за договором №б/н від 01 грудня 2012 року, датою останнього платежу за договором є 31 травня 2015 року. Таким чином представник відповідача вважає, що строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за договором сплинув 31 травня 2018 року.

У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови v позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України). 

На підставі цих обставин представник відповідача просила застосувати строки позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні позову. Аналогічну позицію відповідача викладено її представником в письмових поясненнях, поданих до суду 18 серпня 2020 року.

21 вересня 2020 року від представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» до Миронівського районного суду Київської області надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів у виді виписки по картковому рахунку, витягу з Умов та правил надання банківських послуг в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору, внутрішньобанківського наказу про затвердження Умов та правил надання банківських послуг, довідки про зміну умов кредитування, довідки про видачу картки клієнту. Вказані в клопотанні додатки згідно з даними опису вкладення надіслано відповідачу 07 вересня 2020 року.

Фактичні обставини справи 

Судом встановлено такі фактичні обставини.

01 грудня 2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір, який складається із анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Умов та правил надання банківських послуг і Тарифів банку (а.с. 7-8).

Відповідно до укладеного договору, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5000 грн у виді встановленого кредитного ліміту на рахунок банківської картки № НОМЕР_1 зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. 

Для отримання платіжної картки відповідач заповнила анкету-заяву, в якій зазначила персональні дані, підтвердила факт ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, отримала кредитну картку (а.с. 51).

Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. 

Відповідач, підписавши заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, погодилася, що її заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складають договір про надання банківських послуг.

В період користування відповідачем кредитними коштами їй банком було видано три банківські картки, які були прив?язані до рахунку, відкритого за кредитним договором.

Крім банківської картки з № НОМЕР_1 , яка була випущена при укладенні кредитного договору, банком було двічі здійснено перевипуск банківської картки за кредитним договором б/н від 01 грудня 2012 року: 02 лютого 2013 року відповідач отримала банківську картку № НОМЕР_2 , термін дії якої до 07/16, 31 жовтня 2016 року відповідач отримала банківську картку № НОМЕР_3 , термін дії якої встановлено до 07/20.

Такі обставини підтверджені даними довідки позивача (а.с. 108).

Крім того у вказаному періоді АТ КБ «ПриватБанк» змінювалися умови кредитування шляхом зміни кредитного ліміту. Станом на 31 січня 2017 року розмір кредитного ліміту було збільшено до 11 500 грн, 25 липня 2018 року кредитний ліміт змінено шляхом зменшення до 00,00 грн (а.с. 109).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 24 квітня 2019 року заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 13743,32 грн, за простроченим тілом кредиту – 6779,63 грн, за відсотками заборгованість відсутня, за пенею за прострочене зобов’язання – 8376,68 грн, за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн – 750 грн, штраф (фіксована частина) визначений в сумі 500 грн, штраф (процентна складова) – у сумі 1482,48 грн (а.с. 48-50).

Згідно даних виписки з карткового рахунку за договором б/н станом на 03 липня 2020 року останнє поповнення рахунку, спрямоване на погашення боргу, було здійснено відповідачем 13 липня 2018 року в сумі 1400, 00 грн. Крім того відповідачем до вказаної дати періодично здійснювалися відповідні поповнення карткового рахунку готівковими коштими через термінали різними сумами (а.с. 103-107).

Мотиви суду та застосовані норми права 

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з?ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об?єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. 

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї статті.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення якої визначаються актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення якої визначаються сторонами в самому договорі).

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач не надав належних та допустимих доказів наявності між сторонами договірних відносин щодо нарахування пені за прострочене зобов’язання, пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн та штрафів.

У анкеті-заяві позичальника, підписаній сторонами 01 грудня 2012 року, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов’язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред’являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) та заборгованості за простроченим тілом кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема пеню за прострочене зобов`язання, пеню за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, та штрафи за несвоєчасну сплату кредиту.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором станом на 24 квітня 2019 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід’ємні частини спірного договору.

Позивачем не надано доказів, які б підтвердили ті обставини, що надані Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг є додатками до підписаної відповідачем анкети-заяви про надання кредиту.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов’язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов’язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Зазначення в анкеті-заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на яку посилається банк. 

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

За таких обставин, без надання доказів, що підтверджують конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 14-131цс19. 

До вказаних правовідносин суд не може застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (01 грудня 2012 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (27 травня 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, зокрема, відповідальність у формі неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов’язань.

Щодо застосування строків позовної давності суд зазначає таке.

Згідно з приписами статтей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Положеннями частини четвертої статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Частиною першою статті 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 61-9859св18.

Відповідач користувалася отриманими картками, востаннє в рахунок погашення заборгованості нею особисто здійснено поповнення рахунку банківської картки № НОМЕР_3 , яку відповідач отримала 31 жовтня 2016 року за договором б/н від 01 грудня 2012 року, 13 липня 2018 року.

Отже, трок позовної давності потрібно рахувати з 13 липня 2018 року.

Станом на час звернення позивача до суду такий строк не сплив. 

Висновки за результатами розгляду

Під час з?ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків.

Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов?язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог.

Саме позивач мав довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обґрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленого відповідача та обґрунтувати відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права. 

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. 

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що всі обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості по тілу кредиту та заборгованості за простроченим тілом кредиту, ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню. 

Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

В решті вимог позов є недоведеним. Вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за прострочене зобов`язаня в розмірі 8376,68 грн, пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн в розмірі 750 грн та штрафу в розмірі 1982,48 грн (500+1482,48) не підлягають задоволенню.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов’язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред’явив.

Доводи представника відповідача щодо подання позовної заяви по за межами строку позовної давності спростовуються інформацією, яку містять матеріали справи, зокрема щодо здійснення відповідачем останнього платежу, спрямованого на погашення заборгованості за кредитним договором, тому заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Домітращук І.М. щодо застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1921 грн. 

Відповідно до правил частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вказаного правила з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1246 грн 35 копійок. 

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 274, 279-282, 354, 355 ЦПК України, суд 

УХ В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 13743 гривні 32 копійки, заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 6779 гривень 63 копійки та понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 1246 гривень 35 копійок, всього 21769 (двадцять одна тисяча сімсот шістдесят дев`ять) гривень 30 копійок.

У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з пені за прострочене зобов`язаня в розмірі 8376,68 грн, пені за несвоєчасність сплати боргу в розмірі 750 грн та штрафу в розмірі 1982,48 грн відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складення повного судового рішення 09 лютого 2026 року.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», код ЄДРПОУ 14360570, р/р НОМЕР_4 , МФО 305299, місцезнаходження: будинок під номером 1Д, вулиця Грушевського, місто Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_1 .

Суддя   Л.О. Капшук