ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 361/9704/25 Суддя (судді) першої інстанції: Петришин Н.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,
суддів: Ганечко О.М.,
Кузьменка В.В.,

При секретарі: Долинській Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просила: 
- визнати протиправною бездіяльність Департаменту національно поліції щодо не складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення стосовно особи відповідальної за утримання ділянки вулично-шляхової мережі за адресою: Київська область, Броварський район, Зазимська об`єднана територіальна громада, село Зазим`я, на перехресті доріг Київська-Лісова, до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення відповідно до ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення за заявою ОСОБА_1 від 06.12.2024;
- зобов`язати Департамент патрульної поліції скласти протокол про адміністративне правопорушення, стосовно особи відповідальної за утримання ділянки вулично-шляхової мережі за адресою: Київська область, Броварський район, Земська об`єднана територіальна громада, село Зазим`я, на перехресті доріг Київська-Лісова, за вчинення адміністративного правопорушення відповідно до ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення за заявою ОСОБА_1 .
Позов обґрунтовано тим, що Департамент патрульної поліції має бути зобов`язаний скласти протокол про адміністративне правопорушення стосовно особи, відповідальної за утримання ділянки вулично-шляхової мережі за адресою: Київська область, Броварський район, Зазимська об`єднана територіальна громада, село Зазим`я, на перехресті доріг Київська-Лісова, за вчинення адміністративного правопорушення відповідно до статті 140 КУпАП, за заявою ОСОБА_1 від 06.12.2024.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2025 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що механічні ушкодження транспортному засобу позивача було заподіяно внаслідок зіткнення з транспортним засобом третьої особи, у результаті несправності дорожнього світлофора, тому ОСОБА_1 вважає, що відповідною бездіяльністю відповідача порушуються законні права та інтереси позивача, зокрема, щодо вирішення питань пов`язаних з виплатою скаржнику відшкодування внаслідок ДТП.
Скаржник зазначає, що у передбачених законом випадках, зокрема, по факту ДТП та встановлення порушень, відповідальність за яке передбачена КУпАП, дії щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язком посадових осіб Національної поліції, а зафіксовані у цьому протоколі обставини адміністративного правопорушення оцінюються уповноваженим на те органом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами та обставинами справи.
Відтак, апелянт приходить до переконання, що у даному випадку ефективним способом порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача скласти протокол про адміністративне правопорушення, стосовно відповідальних осіб за утримання дорожнього світлофора.
У відзиві на апеляційну скаргу Департаментом патрульної поліції вказано про те, що вирішуючи питання зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту, суд вийде за межі своєї компетенції тим самим втрутившись в дискреційні повноваження відповідача, що не відповідає загальним принципам та засадам адміністративного судочинства, що узгоджується в постанові Верховного Суду від 15.08.2019 у справі №513/943/16-а.
При цьому, враховуючи положення статті 38 КУпАП вимога, про зобов`язання скласти адміністративні матеріали щодо притягнення до адміністративної відповідальності, не підлягає задоволенню, оскільки строк на притягнення до адміністративної відповідальності закінчився.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. 
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, а подання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі відповідно до статті 304 КАС України є правом, а не обов`язком учасників справи, колегія суддів у відповідності до частини другої ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.
Апеляційний розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у силу вимог частини четвертої ст. 229 КАС України, оскільки сторони у судове засідання не з`явились.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2024 постановою Броварського міськрайонного суду Київської області у справі №361/10701/23, визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, яка трапилась 13.11.2023 о 07 год. 20 хв., за адресою: Київська область, Броварський район, Зазимська об`єднана територіальна громада, село Зазим`я, на перехресті доріг Київська-Лісова. 
Постановою Київського апеляційного суду від 06.03.2024 у справі № 361/10701/23 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 задоволено та скасовано постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.02.2024, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_3 закрито. 
06 грудня 2024 року ОСОБА_1 як потерпіла особа звернулась з заявою до Броварського РУП ГУНП у Київській області про складання адміністративного протоколу щодо відповідальної посадової особи, проте Броварським РУП ГУНП у Київській області повідомлено про направлення заяви ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Київській області.
Управлінням патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції надано відповідь № В-1033/41/40/02-2025 від 10.01.2025, з якої вбачається, що співробітниками здійснено виїзд та обстеження вказаного у зверненні дорожнього світлофора, та за результатами направлено звернення до голови Зазимської ОТГ Віталію Крупенку щодо надання інформації стосовно особи, яка станом на 13.11.2023 була відповідальною за утримання вищезазначеного дорожнього світлофора. 
Надалі, УПП у Київській області ДПП надано відповідь № В1033, В-1069/41/40/02-2025 від 28.01.2025, з якого вбачається, що відповідальною особою за утримання вищенаведеного дорожнього світлофору станом на 13.11.2023 був директор ТОВ «Будівельне Підприємство Спецфонд Перспектива» ОСОБА_4, якого було запрошено до УПП у Київській області ДПП за адресою: м. Київ вул. Мрії, буд. 19. 
Після надання цієї відповіді, жодних повідомлень від Броварського РУП ГУНП у Київській області чи УПП у Київській області ДПП не надходило.
З метою забезпечення поновлення порушеного права позивача, така бездіяльність повинна бути визнана протиправною, а Департамент патрульної поліції має бути зобов`язаний скласти протокол про адміністративне правопорушення стосовно особи, відповідальної за утримання ділянки вулично-шляхової мережі за адресою: Київська область, Броварський район, Зазимська об`єднана територіальна громада, село Зазим`я, на перехресті доріг Київська-Лісова, за вчинення адміністративного правопорушення відповідно до ст. 140 КУпАП, за заявою ОСОБА_1 від 06.12.2024, позивач звернулась з відповідним позовом до суду.
Відмовляючи у відкритті провадження справи, суд першої інстанції виходив з того, що спір у даній справі не є адміністративним, оскільки відповідач при вирішенні питання щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення здійснював не публічно-владні управлінські функції, а процесуальні дії, оцінка яким надається під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктами 2, 3 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
Відповідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлений причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
У силу вимог частини першої статті 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
У відповідності до статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.
Згідно приписів статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою. яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також, працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки. відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
У той же час, дані, що містяться в протоколі, в силу вимог статті 251 КУпАП, є доказами, які підлягають оцінці судом в порядку ст. 252 цього ж кодексу при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Відповідність та законність дій щодо складання протоколу та долучення до матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності інших доказів має оцінюватись судом (суддею), в провадженні якого знаходиться матеріал про притягнення особи до адміністративної відповідальності, у сукупності з іншими доказами відповідно до процесуального закону.
Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 (надалі - Інструкція №1395), поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені частинами четвертою і сьомою статті 121, частинами третьою і четвертою статті 122, статтями 122-2, 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частиною четвертою статті 127, статтями 127-1, 130, 139, частиною четвертою статті 140, 188-28 КУпАП.
Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ст.124 КУпАП здійснюють судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів (ст. 221 КУпАП).
Аналіз викладених норм свідчить про те, що правильність складання протоколу про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний перевіряти орган, до компетенції якого віднесено розгляд справи про адміністративне правопорушення, в якій протокол є доказом.
З матеріалів справи вбачається, що 13 листопада 2023 року о 07 год. 20 хв. в с. Зазим`я водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Kia», державний номерний знак НОМЕР_1 . Виїхавши на перехрестя Київська-Лісова, рухаючись в напрямку с. Погреби, ОСОБА_2 відчув удар в праву частину свого автомобіля після чого побачив, що сталось зіткнення з автомобілем Hyundai державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався з вул. Київська під керуванням ОСОБА_1 . 
Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень.
На думку позивача, бездіяльність посадових осіб Національної поліції щодо не складання протоколу про адміністративне правопорушення по факту ДТП відносно учасників вищевказаної пригоди та відповідальних осіб за утримання дорожнього світлофора та за наявності підстав вважати, що останніми було порушено вимоги закону, фактично позбавляє можливості оцінити правомірність дій цих осіб, встановити дійсні обставини ДТП та притягнути до відповідальності винних осіб.
Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що факт складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення не свідчить про фактичну вину осіб в дорожньо-транспортній пригоді. 
Протокол про адміністративне правопорушення є носієм доказової інформації, яка в подальшому може бути використана органом, який здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення з метою прийняття рішення щодо наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення в діях особи.
Отже, протокол лише фіксує обставини та факти виявлених порушень законодавства та не є рішенням, що створює правові наслідки і не змінює стан суб`єктивних прав, в даному випадку для позивача, оскільки таким рішенням є постанова, яка приймається на підставі протоколу.
Відтак, оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху здійснюється ними на виконання покладених на них функцій та завдань, тому дії зі складання протоколу про адміністративне правопорушення не породжують правових наслідків для позивача.
У статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина друга статті 5 КАС України).
У даному випадку, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.
Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). 
Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.
Таким чином, підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. 
При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.
У контексті спірних правовідносин слід наголосити, що складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.
Разом із тим, розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення інших осіб до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів.
Подібні за змістом висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 07 лютого 2019 року у справі № 640/6550/15-а, у постанові від 22 червня 2023 року у справі № 752/5417/19.
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.03.2019 року, прийнятій за наслідками розгляду справи № 712/7385/17 про визнання протиправними дій щодо незаконного складення протоколу про адміністративне правопорушення, вказала на те, що оскільки дії відповідачів щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення без ухвалення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не породжують правових наслідків для особи та не порушують його права, то вони окремо від постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності не оскаржуються.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Враховуючи зазначене, спір у даній справі не є адміністративним, оскільки відповідач при вирішенні питання щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення здійснював не публічно-владні управлінські функції, а процесуальні дії, оцінка яким надається під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку КУпАП.
У відповідності до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови у відкритті провадження за даною позовною заявою, оскільки даний спір не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,
УХВАЛИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко 

Судді О.М. Ганечко

В.В. Кузьменко