Справа № 569/22833/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 січня 2026 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області у складі: Галінської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, серії ГАБІ №249364 від 27 червня 2025 року, а також закрити провадження у справі. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 25.09.2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач) дізнався про наявність постанови ГАБІ № 249364 від 27 червня 2025 року, що була винесена щодо нього за нібито порушення ним вимог статті 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення, хоча будь-яких неправомірних дій він не вчиняв та вимог законодавства не порушував.
Відповідно до постанови ГАБІ № 249364 від 27 червня 2025 року, винесеної інспектором взводу №1 роти ТОР УПП в Рівненській області ДПП старшим лейтенантом поліції Івановим Віталієм Івановичем, 27.06.2025 р. об 13 год 24 хв у м. Рівне по вул. Вербова, 41А гр. ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме викликав працівників патрульної поліції, для допомоги, однак її не потребував чітко пояснити суть звернення не зміг. Даною постановою позивача було притягнуто до відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.
Позивач є законослухняним громадянином, є старшим по будинку за адресою вул. Вербова, 41 А, в м. Рівне (копія посвідчення додається), є представником громадського контролю (копія посвідчення додається), працював на посаді старшого охоронника на ПрАТ “РІВНЕАЗОТ (копія посвідчення додається), також перебував на посаді позаштатного дільничного інспектора міліції (копія посвідчення додається), є головою відокремленого підрозділу організації “Народний контроль України” (копія посвідчення додається), а також відповідно до характеристики виданої начальником ЖКП “Сонячне” скарг і заяв від сусідів на нього не надходило, він приймає активну участь у громадському житті ЖКП (копія характеристики додається).
Таким чином, зважаючи на активну громадянську позицію позивача, прагнення до правопорядку та дотримання законності, притягнення його до відповідальності запорушення вимог законодавства є незаконним та протиправним, а вчинене ніби то ним порушення є надуманим. 30.09.2025 позивач звернувся із заявою до управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач), в якій просив скасувати постанову ГАБІ № 249364 від 27 червня 2025 року, оскільки вважає, що дана постанова є неправомірною та надуманою, зі змістом постанови він не був ознайомлений, а також будь яких підписів про отримання постанови позивач не ставив.
Проте йому було відмовлено у скасуванні постанови. Вважаючи, що його права порушено позивач звертається до суду для відновлення порушених прав та скасування протиправного рішення суб`єкта владних повноважень.
Ухвалою судді від 24.10.2025 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
18.11.2025 судом отримано відзив на позов, згідно якого Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, ознайомившись із змістом та вимогами адміністративного позову вважає пред`явлений позов є таким, що не підлягає до задоволення, позов не визнають виходячи з наступного.Підставою для звернення до суду з вказаним позовом, є незгода позивача із постановою серії ГАБІ № 249364 від 27.06.2025про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (далі - оскаржувана постанова).Разом з тим, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.
Проте, поважних причин та доказів на підтвердження пропуску строкузвернення позивач до суду не надав.У позовній заяві позивач просить поновити десятиденний строк на оскарження постанови посилаючись на те, що останній дізнався про існування даної постанови 25 вересня 2025 року, однак не зазначає яким чином.Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.
Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.
Відповідно до журналу реєстрації вихідних документів та документів створенихустановою УПП в Рівненській області ДПП 30.06.2025 за вихідним № 15400/41/30-2025 копію оскаржуваної постанови було надіслано Позивачу за адресою проживання, а саме АДРЕСА_1 , оскільки останній відмовився від отримання копії постанови на місці (фото запису з журналу вихідної реєстрації - додається).
Згідно списку згрупованих відправлень "Рекомендований лист", вихідному документу № 15400/41/30-2025присвоєнономервідправлення 0601164821858 (копія листа згрупованих відправлень - додається).
Згідно трекінгу поштових відправлень, рекомендований лист № 0601164821858 було вручено одержувачу 09 липня 2025 року (копія витягу - додається).
Крім того, від Позивача 14.07.2025 надійшла скарга до УПП в Рівненській області ДПП у порядку статей 287-296 КУпАП на постанову у справі про адміністративне правопорушення, винесену за порушення вимог статті 183 КУпАП. Подання зазначеної скарги підтверджує, що Позивач отримав копію постанови та реалізував своє право на її оскарження до вищестоящого органу.
За результатами розгляду Позивачу було надано відповідь листом від 21.07.2025за вих № Ш-605/41/30/01-2025, у якій викладено правові підстави прийнятого рішення у порядку статті 293 КУпАП.
Вищезазначене вказує, що наведені в позовній заяві доводи пропущення строку звернення до суду з метою оскарження постанови ГАБІ № 249364 від 27.06.2025, а саме що позивач дізнався про постанову 25 вересня 2025 року в суді під час ознайомлення з іншими матеріалами справи, є неправдивими та такими, що вводять суд в оману, відповідно останній намагається уникнути адміністративної відповідальності. Проте наявні у відповідача докази повністю спростовують твердження, які наведені у позовній заяві.
27.06.2025 року о 13:24 надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_1 , тел.: НОМЕР_1 про те, що 27.06.2025 о 13:23 за адресою: м. Рівне, вулиця Вербова буд. 41, просить, щоб до нього приїхали працівники поліції, чому відмовився називати, систематично телефонує на лінію 102.
Як вбачається з електронного рапорту працівників УПП в Рівненській області ДПП від 08.04.2024, прибувши за вказаною адресою - АДРЕСА_2 , було встановлено заявника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тел. НОМЕР_2 , який перебував у п`яному вигляді та здійснив завідомо неправдивий виклик працівників поліції, почав нецензурно лаятись, у зв`язку з чим був затриманий. Працівниками поліції складено протокол затримання та винесено постанови у справі про адміністративне правопорушення за статтею 183 КУпАП (витяг ІПНП_1 - додається.)/
Стаття 183 КУпАП завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У позовній заяві позивач стверджує, що виклик на лінію 102 не здійснював, однак матеріалами справи, а саме відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейських та витягом ІПНП, де зазначено, що громадянин ОСОБА_1 зателефонував з номеру НОМЕР_3 , саме такий мобільний телефон, вказано позивачем в позовній заяві.
Вивчивши докази у справі про адміністративне правопорушення, а саме відео з нагрудних відеореєстраторів стало відомо, що ОСОБА_1 допомоги не потребував, чіткої причини звернення на лінію 102 пояснити не міг.
Таким чином, поліцейський під час виїзду за викликом позивача з`ясував обставини подій, які свого підтвердження не знайшли, встановив причину завідомо неправдивого виклику та виніс постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення.
У викладені в позовній заяві твердження позивача є хибними, позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенні судом. Поліцейські діяли виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП та Інструкцією, що підтверджується оптичним диском з відеозаписом з нагрудного реєстратора.
Поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права. Під час виконання завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини. Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Звертають увагу суду на те, що поліцейський патрульної поліції здійснює свої діяльність перебуваючи під Присягою складеною на вірність українському народові і несе кримінальну відповідальність за її порушення.
Представник поліції розглядаючи вказану адміністративну справу при винесенні постанови, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.
З огляду на викладене, поліцейський виявив порушення, на яке належним чином відреагував, результатом чого стало винесення постанови у справі про адміністративні правопорушення, що посягає на громадський порядок і громадську безпеку.
Також просять суд звернути увагу, що дії представника поліції є правомірними, постанова прийнята на підставі та у межах повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Враховуючи викладене, вважають адміністративний позов про скасування постанови про адміністративне порушення таким, що не підлягає до задоволення у зв`язку з тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності. 12 листопада 2025 року від Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції до суду надійшла заява про залишення адміністративного позову без розгляду, просять визнати причини пропуску строку на оскарження постанови ГАБІ № 249364 від 27.06.2025 не поважними. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без розгляду.
28 листопада 2025 року від представника позивача Шинкарука М.А. Наконечної Д.О. до суду надійшов відповідь на відзив, в якому зазначає, щоПозивач не погоджується із позицією відповідача виходячи з наступного: представником відповідача до суду та позивачу направлено заяву про залишення позову без розгляду, в якій намагається обґрунтувати підстави залишення позову без розгляду спираючись на пропущені позивачем строки для звернення до суду.
Вважають, що дані дії відповідача є виходом за межі процесуальних прав наданих йому КАС України зважаючи на наступне. Судом визнано поважність причин пропуску процесуального строку на звернення до суду. В ухвалі Рівненського міського суду Рівненської області від 24 жовтня 2025 року зазначається: "У зв"язку з об"активними обставинами, що не залежали від волі позивача строк на оскарження постанови обчислюється від 16.10.2025 року і становить 10 днів тобто 25.10.2025 року є останнім днем для звернення до суду, в зв"язку із чим позивач звернувся із позовною заявою 23.10.2025".У результаті чого було відкрито провадження у справі № 569/22833/25.
Таким чином, подання відповідачем, саме в даному випадку, процесуального документу у формі заяви про залишення позову без розгляду не належить до процесуальних прав відповідача та не може прийматися судом до розгляду. Зважаючи на вищевикладене звертають увагу суду напорушення відповідачем процесуальних прав та просимо не брати до уваги заяву про залишення позову без розгляду та додатків до неї.
У відзиві на позовну заяву, наявний розділ “Щодо звернення Позивача до суду”, в якому продубльований текст заяви про залишення позову без задоволення.
В даному розділі представник позивача наводить аргументи та посилається на документи яких не долучено до відзиву. Зокрема у тексті відзиву міститься позначка,що копії наступних документів додаються: фото запису з журналу вихідної реєстрації; листа згрупованих відправлень; копія листа згрупованих відправлень; копія витягу трекінгу відправлень. Також, представник відповідача зазначає про скаргу позивача та відповідь на неї від 21.07.2025 за вих. № Ш-605/41/30/01-2025, проте про наявність подібний документів позивачу не відомо, а підтвердження надсилання відповіді наскаргу та підтвердження отримання позивачем подібної відповіді представником позивача також не долучено.
Оскільки таких документів, які б обґрунтовували необ`єктивність пропуску процесуального строку на подання позовної заяви відповідачем не долучено до відзиву позивач не може в рамках своїх процесуальних прав та обов`язків оцінювати аргументи, що фактично не підкріплені документально.
Представником відповідача у відзиві зазначається наступне:“За приписами пункту 5 розділу IV інструкції “Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі”, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 №1395 (далі - Інструкція), постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено”.
Звертають увагу суду, застосування положень пункту 5 розділу IV інструкції “Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі”, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 №139 можливе у разі оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
Проте, щодо позивача була винесена постанова ГАБІ № 249364 від 27 червня 2025 за нібито порушення ним вимог статті 183 КУпАП.
Статтею 183 КУпАП передбачена відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.
Отже, з диспозиції даної статті зрозуміло, що до порушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, дана стаття не відноситься, а отже посилання представника відповідача на норми вищевказаної інструкції є некоректними.
Щодо доказів долучених до відзиву. А саме файли «Витяг з ІПНП» та відео файл export – 2v1z8/mp4. Щодо файлу “Витяг з ІПНП”, то форма та вигляд зазначеної в даному файлі інформація не дає підстави достеменно стверджувати, що даний файли дійсно можна віднести до файлу створеного та вивантаженого із системи “Інформаційний портал Національної поліції України”, оскільки відсутні будь-які реквізити, які вказували б на походження даної інформації із системи “Інформаційний портал Національної поліції України”. Працівниками поліції не з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Разом з цим,матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження здійснення поліцейським перевірки та надання оцінки обставинам, які зумовили позивача зателефонувати до лінії "102".
За приписами ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. Проте як вбачається із долученого відеозапису, поліцейськими такі обставини не з`ясувалися, що призвело до застосування найвищої санкції передбаченої ст. 183 КУпАП до позивача.
Зважаючи на вищевикладене, відповідач всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України не довів правомірність постанови якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності. Вважаємо доводи відповідача не аргументованими, а доказ наданий до відзиву недопустимий та неналежний.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, а також врахувавши аргументи сторін, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Судом встановлено, щопостановою ГАБІ № 249364 від 27 червня 2025 року, винесеної інспектором взводу №1 роти ТОР УПП в Рівненській області ДПП старшим лейтенантом поліції Івановим Віталієм Івановичем, 27.06.2025 р. об 13 год 24 хв у м. Рівне по вул. Вербова, 41А гр. ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме викликав працівників патрульної поліції, для допомоги, однак її не потребував, чітко пояснити суть звернення не зміг. Даною постановою позивача було притягнуто до відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.
Позивач стверджує, що його виклик не був завідомо неправдивим, оскільки він є законослухняним громадянином, є старшим по будинку за адресою вул. Вербова, 41 А, в м. Рівне, є представником громадського контролю, працював на посаді старшого охоронника на ПрАТ “РІВНЕАЗОТ, також перебував на посаді позаштатного дільничного інспектора міліції, є головою відокремленого підрозділу організації “Народний контроль України”, а також відповідно до характеристики виданої начальником ЖКП “Сонячне” скарг і заяв від сусідів на нього не надходило, він приймає активну участь у громадському житті ЖКП. Зважаючи на активну громадянську позицію позивача, прагнення до правопорядку та дотримання законності, притягнення його до відповідальності запорушення вимог законодавства є незаконним та протиправним, а вчинене ніби то ним порушення є надуманим.
Крім того, згідно з відеоматеріалами, наданими відповідачем, ОСОБА_1 , перебуваючи на території будинку за адресою вул. Вербова, 41А, м. Рівне, та потім перебуваючи біля квартири позивача, позивач не повідомив причину виклику працівників поліції, почав нецензурно лаятися, у зв`язку з чим був затриманий. У даному випадку, виклик поліції, як крайній захід, був необґрунтованим, та позивач здійснив завідомо неправдивий виклик працівників поліції.
Таким чином, суд вважає, що діяння позивача за своїм характером містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченогост. 183 КУпАП, оскільки були вчинені з прямим умислом.
Позивач у своїй заяві вказує, що зважаючи на активну громадянську позицію, прагнення до правопорядку та дотримання законності, притягненні його до відповідальності за порушення вимог законодавства є незаконним та протиправним, а вчинене нібито ним правопорушення є надуманим.
Перевіряючи обґрунтованість посилання відповідача на встановлення факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, слід зазначити, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, що містить об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.
Диспозиція ст.183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби. Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Ознака винності діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст.9 КУпАП.
В адміністративному позові позивач заперечував проти вчинення ним адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення і пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - є доказами у справі про адміністративне правопорушення. Проте, жоден із вказаних доказів не має пріоритету над іншим і повинні оцінюватися в сукупності або ж спростовуватися іншими доказами. Отже, на підставі вказаних доказів неможливо встановити наявність адміністративного правопорушення.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що вказаного правопорушення не здійснював.
Але, зазначене твердження спростовується іншими письмовими доказами наявними у матеріалах справи.
В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваного рішення, при винесені рішення про накладення адміністративних стягнень було наведено докази, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.
Суд вважає, що винесення вищевказаного рішення в даному випадку не порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КпАП України.
Згідно ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Водночас ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, та надав докази на спростування тверджень позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова містить достатньо доказів вчинення позивачем вказаних правопорушень, оскільки в діях позивача наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.183 КУпАП.
Відповідно до статті 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Оскільки доводи відповідача спростовані не були, будь-які сумніви з приводу наявності вини позивача у суду не виникло, наявні у справі докази дають суду підстави зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачені ст. 183 КУпАП.
Таким чином, суд вважає, що зазначена ситуація не потребувала втручання поліції, що підтверджується тим, що ОСОБА_1 не навів доказів виклику працівників патрульної поліціїдля допомоги, її не потребував, чітко пояснити суть звернення не міг..
Відеозапис з нагрудної камери поліцейського, суд вважає, є достатнім для повного та всебічного розгляду справи. В матеріалах справи є наявні та обгрунтовані докази вчиненням позивачем адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП. Позивачу не дає право здійснювати завідомо неправдиві виклики. Навпаки, виклик поліції є окремим діянням, яке регулюється нормами КУпАП.
Згідно ч. 1ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС Українипозовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Відповідно до ч. 1ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 24 жовтня 2025 року клопотання позивача задоволено та поновлено строк звернення до суду. 
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою. Поліцейські діяли в межах своїх повноважень, встановивши факт неправдивого виклику. Суд не вбачає підстав для її скасування.
Керуючись ст.2,5,7,183,245,251,252,254,256,268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 2,5,10,71-77,90,241,246,250,264 КАСУ суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 
відповідач - Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, вул. Степана Бандери, буд. 14а, м. Рівне, ЄДРПОУ 4010864656

Суддя -