Справа № 723/4111/25
Провадження № 2/723/782/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2026 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд
Чернівецької області в складі:

головуючого судді Пташник А.М.
за участю секретаря судового засідання Яворської М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду в місті Сторожинець цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області,
про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Роговський В.П. звернулася до суду з цивільним позовом до Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, посилаючись на те, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку літ.«А-І», веранди літ.«а», ганку літ.«а1», літньої кухні літ.«Б», сарая літ.«В», вбиральні літ.«Г» і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Забудовником вказаного домоволодіння на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 на забудову індивідуальної садиби (1978 р.) була ОСОБА_3 . Як вбачається з довідки Старожадівського старостинського округу Сторожинецької міської ради від 01 серпня 2025 року № 549 станом на 15 квітня 1991 року вказане домоволодіння відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», головою двору була ОСОБА_3 . При житті все своє майно ОСОБА_3 заповіла позивачу – ОСОБА_2 . Заповіт був складений 13 лютого 2019 року, посвідчений в.о. старости сіл Стара Жадова Нова Жадова Дібрівка Косованка Старожадівського старостинського округу Сторожинецької міської ради Чернівецького (колишнього Сторожинецького) району Чернівецької області Савчуком І.В. і зареєстрований в реєстрі за № 10-45. Вказаний заповіт є чинним, наступних заповітів ОСОБА_3 не складала, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 27 березня 2024 року № 76376983. В установлений статтею 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк, а саме 27 березня 2024 року позивач ОСОБА_2 будучи спадкоємцем за заповітом, звернулась до приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Сирбу Л.Б. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, де була заведена спадкова справа № 46/2024. Як вбачається з доданої до позову інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно та інших відповідних реєстрів, відомості щодо реєстрації права власності відносно вказаного домоволодіння в цих реєстрах відсутні. У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки ОСОБА_3 при житті не оформила право власності на домоволодіння за собою та не зареєструвала це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. 
Просить суд визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку літ.«А-І», веранди літ.«а», ганку літ.«а1», літньої кухні літ.«Б», сарая літ.«В», вбиральні літ.«Г» і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Позивач ОСОБА_2 в суд не з`явилася, її представник – адвокат Роговський В.П. подав до суду заяву, в якій просить цивільну справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримують повністю, просить їх задовольнити.
Представник відповідача в суд не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову.
Судом встановлені наступні обставини справи.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . 
Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку літ.«А-І», веранди літ.«а», ганку літ.«а1», літньої кухні літ.«Б», сарая літ.«В», вбиральні літ.«Г» і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Забудовником вказаного домоволодіння на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 на забудову індивідуальної садиби (1978 р.) була ОСОБА_3 . 
Як вбачається з довідки Старожадівського старостинського округу Сторожинецької міської ради від 01 серпня 2025 року № 549 станом на 15 квітня 1991 року вказане домоволодіння відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», головою двору була ОСОБА_3 . 
Разом з тим, застосування норм статей 120, 123 ЦК УРСР вважається правильним при належному з`ясуванні питання щодо правильності зарахування будинку до суспільної групи господарств (див. постанову Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року по справі № 6-192цс14).
Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.
Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. 
Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:
а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);
б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.
Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26 (далі - Вказівки № 5-24/26), а згодом - Вказівками № 69. 
Згідно зі змістом Вказівок № 5-24/26 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. 
Як вбачається з листа архівного відділу Чернівецької районної державної адміністрації від 22 серпня 2025 року № 701 рішення колгоспу «Буковина» с. Стара Жадова за 1959 – 1987 роки включно щодо прийняття ОСОБА_3 в члени колгоспу відсутнє.
Таким чином, вказане домоволодіння необґрунтовано зараховано до суспільної групи «колгоспний двір», а тому воно в цілому належало ОСОБА_3 як забудовнику.
При житті все своє майно ОСОБА_3 заповіла позивачу – ОСОБА_2 . Заповіт був складений 13 лютого 2019 року, посвідчений в.о. старости сіл Стара Жадова, Нова Жадова, Дібрівка, Косованка Старожадівського старостинського округу Сторожинецької міської ради Чернівецького (колишнього Сторожинецького) району Чернівецької області Савчуком І.В. і зареєстрований в реєстрі за № 10-45. Вказаний заповіт є чинним, наступних заповітів ОСОБА_3 не складала, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 27 березня 2024 року № 76376983.
В установлений статтею 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк, а саме 27 березня 2024 року позивач ОСОБА_2 будучи спадкоємцем за заповітом, звернулась до приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Сирбу Л.Б. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, де була заведена спадкова справа № 46/2024.
Відповідно до підпункту 4.18. пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.
Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (підпункт 4.21. пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).
Як вбачається з доданої до позову інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно та інших відповідних реєстрів, відомості щодо реєстрації права власності відносно вказаного домоволодіння в цих реєстрах відсутні.
У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки ОСОБА_3 при житті не оформила право власності на домоволодіння за собою та не зареєструвала це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, про що свідчить вищезгадана інформаційна довідка, а тому позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. 
Крім позивача, інші спадкоємці, які б прийняли спадщину в установленому законом порядку, відсутні.
Відповідно дост.1216ЦК України спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги, заявлені до відповідача є обґрунтовані і підлягають задоволенню.
На підставі ст. ст. 1216, 1223 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 12, 13, 19, 23, 76, 81, 263-265 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Позов  ОСОБА_1 до Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку літ.«А-І», веранди літ.«а», ганку літ.«а1», літньої кухні літ.«Б», сарая літ.«В», вбиральні літ.«Г» і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Сторожинецького районного суду Антоніна ПТАШНИК