Справа № 505/3210/25
Провадження № 2/505/1742/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року місто Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді   Білоуса В.М.
секретар судового засідання   Негрескул Д.О.
учасники судового процесу:
позивач ОСОБА_1 
представник третьої особи   Жосан Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області про позбавлення батьківських прав,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, вказавши в позовній заяві, що вона є рідною бабою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матір`ю малолітньої дитини є відповідачка ОСОБА_2 , а відомості про батька дітини зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Відповідачка з народження дитини проживає окремо від неї, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє будь-кого інтересу до дитини, не цікавиться станом здоров`я доньки, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не працює. Малолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою, яка піклується про неї. Спеціалістами служби у справах дітей з відповідачкою постійно проводилися бесіди щодо відповідальності щодо виховання доньки, вплив сімейного оточення на розвиток дитини, бесіди щодо підтримки емоційного благополуччя та стану доньки, вираження любові, емоціної підтрики, виховання дитини. До порад та рекомендацій фахівців відповідачка не прислухається, а навпаки ухиляється від утримання та виховання дитини. Просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, підтвердила обставини викладені у позовній заяві та просить суд задовольнити позовні вимоги.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове зсідання не з`явилася, проте подала суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно її малолітньої дитини.
Представник Органу опіки та піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області Жосан Тетяна Валеріївна в судовому засіданні підтвердила обставини викладені у позовній заяві та вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітньої дитини ОСОБА_3 , що відповідатиме інтересам малолітньої дитини.
Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили обставини, викладені в позові та пояснили, що з часу народження дитини відповідачка не проявляє щодо своєї дитини батьківської турботи та залишила дитину, З початку літа 2025 року дитина знаходиться на повному утриманні та вихованні у позивачки, яка доглядає за нею до цього часу. 
Вислухавши пояснення позивачки, представника органу опіки та піклування, свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Так, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відомості про батька дітини зазначено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері), що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00050544172 від 09 квітня 2025 року. 
Згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , а її батьками зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . 
Відповідно довідки Квартального комітету м.Подільськ Одеської області №21 від 03 вересня 2025 року, ОСОБА_1 та її онука ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно довідки Квартального комітету м.Подільськ Одеської області від 03 вересня 2025 року, ОСОБА_1 дійсно здійснює догляд та займається вихованням онуки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з трьох місячного віку по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається із висновку Органу опіки та піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області №4784 від 25.11.2025, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно її неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).
Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 06 вересня 2023 року у справі № 545/560/21.
Повторна та тривала нездатність виконувати батьківські обов`язки, нехтування ними, призводить до того, що дитина залишається без батьківського піклування, контролю чи допомоги, необхідних для її фізичного чи психічного благополуччя, а умови та причини нездатності виконувати батьківські обов`язки чи їх нехтування неможливо усунути. На підтвердження цього заявником мають бути надані належні, достовірні та достатні докази.
Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідно зробити все можливе, щоб зберегти особисті стосунки та, якщо це доречно, відновити сімейні стосунки.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте потрібно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку треба враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).
У § 54, 57, 58 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.
Суд вважає необхідним врахувати зазначені висновки у справі, що розглядається, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, а відтак вирішення питання про його застосування потребує з`ясування низки обставин, які характеризують дотримання батьками своїх обов`язків з виховання дитини. З урахуванням наведених висновків Верховного Суду та встановлених у цій справі обставин, саме лише заперечення відповідача проти позбавлення його батьківських прав не може розцінюватися як достатня підстава для відмови у задоволенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав
Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, проте першочергово мають враховуватися якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, потрібними для ухвалення рішення, а також оцінку всіх доказів у справі, які підтверджують виконання чи нехтування батьком/матір`ю своїми батьківськими обов`язками. Позбавлення батьківських прав, здійснене згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права батька/матері є пропорційним меті позбавлення батьківських прав. Крім того, позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Судом в ході розгляду справи встановлено, що вихованням дитини займається виключно позивачка, тобто її рідна баба, а відповідачка з дитиною не спілкується, про неї не турбується, не займається її піклуванням, вихованням, утриманням, не проявляє будь-якої батьківської турботи.
Дослідженими судом доказами підтверджується відсутність піклування з боку ОСОБА_2 про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, лікування, підготовку до самостійного життя, відсутність інтересу матері до внутрішнього світу дитини протягом тривалого часу, впродовж якого формувались фізичні особливості та психологічні риси дитини.
Суд бере до уваги, що сформована ОСОБА_2 модель поведінки щодо дитини є добровільно обраною нею та не продиктована життєвими обставинами та остання слідує такій моделі з часу народження дитини. Більш того, обрана відповідачем модель поведінки створює перешкоди в задоволенні першочергових потреб дитини в її лікуванні, розвитку, вихованні, утриманні, особливо з урахуванням малолітнього віку дитини.
Доказів, які б свідчили про поважні причини не виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків стосовно дитини судом не встановлено.
Аналізуючи всі обставини справи, суд вважає, що наявні у справі докази свідчать про ухилення ОСОБА_2 від обов`язків по вихованню дитини та з метою захисту інтересів малолітньої дитини, з урахуванням наведених конкретних обставин справи, є достатньо підстав для застосування до ОСОБА_2 вказаного крайнього заходу впливу у виді позбавлення батьківських прав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4-13, 19, 76-81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне судове рішення виготовлено 05 лютого 2025 року.
Суддя: