Справа №949/2630/25 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

05 січня 2026 року         м.Дубровиця
Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Оборонова І.В., розглянувши об`єднані матеріали справи, що надійшли від відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2025 року о 15 год. 26 хв. по вул. Садова, в с. Рудня Сарненського району Рівненської області ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2109» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , не виконав законної вимоги працівника поліції про зупинку транспортного засобу, яка була завчасно подана за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольорів, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху України.
Окрім того, 30 листопада 2025 року о 15 год. 26 хв. по вул. Садова, в с. Рудня Сарненського району Рівненської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 2109» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
При складанні протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 від дачі пояснень, підписання протоколів та отримання їх копій відмовився.
Постановою Дубровицького районного суду Рівненської області адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП були об`єднані в одне провадження, якому присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 949/2630/25.
На розгляді справи в суді ОСОБА_1 свою вину у вчинених адміністративних правопорушеннях визнав повністю та підтвердив обставини, викладені у протоколах про адміністративні правопорушення.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши повно й об`єктивно обставини адміністративних правопорушень та матеріали справ, провівши всебічний розгляд справи, суд приходить до висновку, що в його діях наявні ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, а його вину доведено повністю, що підтверджується письмовими доказами, які не були спростовані під час судового розгляду, зокрема:
- протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №527954 та серії ЕПР1 №527934 від 30 листопада 2025 року (а.с.2);
- рапортом працівника поліції від 30 листопада 2025 року (а.с.7);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 30 листопада 2025 року (а.с.8);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП "Дубровицька МЛ" від 30 листопада 2025 року (а.с.9);
- зобов`язанням до протоколу серії ЕПР1 №527934 від 30 листопада 2025 року, за яким ОСОБА_1 відсторонений від керування транспортними засобами (а.с.11);
- переглянутими відеозаписами, які були долучені працівниками поліції до матеріалів справи (а.с.12).
Отже, в матеріалах справи (письмових та на відео файлах) належним чином зафіксовано обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, починаючи від моменту виявлення факту керування його транспортним засобом до моменту складення адміністративних матеріалів.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктом 2.4 Правил дорожнього руху України передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.
Відповідно до ч.1 ст.122-2 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій на вимогу поліцейського зобов`язаний пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 суд враховує характер скоєного правопорушення та особу правопорушника.
Обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинені ним адміністративні правопорушення, суд не вбачає.
Відповідно до ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Беручи до уваги те, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, з числа вчинених ОСОБА_1 є більш серйозним, стягнення з нього буде накладатися саме за нею, тобто в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП.
За таких підстав, враховуючи те, що ОСОБА_1 скоїв правопорушення, одне з яких відрізняється підвищеною суспільною небезпекою, є одним із найнебезпечніших правопорушень на транспорті, при керуванні джерелом підвищеної небезпеки, підстав для звільнення його від адміністративної відповідальності чи закриття провадження у справі не встановлено.
Як вбачається з довідки, що міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував (а.с. 10).
Санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, передбачено адміністративне стягнення на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Тобто, для водіїв адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, є безальтернативним. При цьому, суд не вправі, при визнанні особи винуватою за ч.1 ст.130 КУпАП, призначити інше покарання, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.
Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.
Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.
Аналіз диспозиції та санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП дає підстави стверджувати те, що ці правопорушення відповідають критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. 
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. 
Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства. У зв`язку із цим, при розгляді даної справи, при наданні оцінки доказам та вирішенні питання про законність та обґрунтованість судового рішення суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.
У зв`язку з наведеним, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд приймає до уваги висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладені у постанові від 04 вересня 2023 року по справі №702/301/20 згідно з яким, особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Крім того, в даній постанові зазначено, що підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.
Тому, оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, і враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім буде призначити ОСОБА_1 на підставі ст.36 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки саме такий вид стягнення є необхідним і достатнім для його виховання у дусі додержання законів України, поваги до суспільних правил та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.
Вирішуючи питання про розмір судового збору, суд виходить з такого. 
Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП України, особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір справляється у фіксованому розмірі — 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом.
Разом з тим, згідно з ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому виникли правові підстави для його справляння.
Суд бере до уваги, що у справах про адміністративні правопорушення обов`язок зі сплати судового збору є процесуальним наслідком вчинення адміністративного правопорушення та ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а отже має оцінюватися з урахуванням моменту вчинення такого правопорушення.
Як встановлено судом, адміністративне правопорушення було вчинене 31 листопада 2025 року.
Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що при визначенні розміру судового збору підлягають застосуванню ставки, які діяли на момент вчинення адміністративного правопорушення, а не ті, що набрали чинності після цієї дати.
Станом на 01 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 3 028 гривень, а отже 0,2 його розміру складає 605 гривень 60 копійок (3 028 грн ? 0,2 = 605,60 грн).
За таких обставин суд вважає, що судовий збір у даній справі підлягає стягненню у розмірі 605,60 грн, як такий, що визначений відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та принципу незворотності дії нормативно-правових актів у часі.

Керуючись ст.ст. 40-1, 284, 287, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 визнати винним за ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати відносно нього:
- за ч.1 ст.122-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153,00 грн (сто п`ятдесят три гривні);
- за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ч.2 ст.36 Кодексу України про адміністративне правопорушення застосувати відносно  ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Реквізити для оплати штрафу:
- отримувач коштів: ГУК у Рівненській області (21081300)
- код отримувача: (код за ЄДРПОУ) 38012494
- банк отримувача: Казначейство України ЕАП
- рахунок отримувача: UA218999980313020149000017001
- код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Стягнути з  ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.) грн. 
Реквізити для оплати судового збору: 
- отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; 
- код за ЄДРПОУ: 37993783; 
- банк отримувача: Казначейство України (ЕАП): 
- код банку отримувача 899998; 
- рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; 
- код класифікації доходів бюджету: 22030106. 
Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, її захисником до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 34000,00 грн. (тридцять чотири тисячі гривень).

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького
районного суду
Рівненської області        Оборонова І.В.