Справа № 951/852/25
Провадження №2/951/64/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року 

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі головуючого судді Гриновець О. Б.

за участю секретаря судового засідання Галаса В. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

у с т а н о в и в:

короткий виклад обставин справи.

09.12.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі по тексту - ТОВ «Юніт Капітал») - Хлопкова М. С. звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 й просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 208323442 від 17.06.2023 в розмірі 47 302, 34 грн й судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 17.06.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» й ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 208323442 в формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору кредитор надав відповідачу грошові кошти в розмірі 28 900 грн шляхом перерахування через банк-провайдер, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі, сплатити відсотки за користування таким. 

Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, однак ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав і в останнього утворилася заборгованість - 47 302, 34 грн, з яких: 27 375, 62 грн - тіло кредиту, 19 926, 72 грн - відсотки.

28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01. Далі укладалися додаткові угоди, в тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу. 24.10.2023 відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 255 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором. 

27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 27/0524-01. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 27.05.2024 до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором.

04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю згідно з умовами якого позивачу відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором на загальну суму 47 302, 34 грн. 

З огляду на те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, не погашає заборгованість за кредитним договором, представник позивача в силу вимог статей 512, 514, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, 4, 15, 84, 133, 134, 137, 141, 175 ЦПК України просить, серед іншого, позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 208323442 від 17.06.2023 в розмірі 47 302, 34 грн, судові витрати, пов`язані з розглядом справи – 2 422, 40 грн судового збору й 7 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Процесуальні дії у справі.

Позовна заява надійшла до суду 09.12.2025.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2025 для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Гриновець О. Б.

Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б. від 17.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду й відкрито провадження в справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Також згідно з ухвали суду від 17.12.2025 витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» письмові докази, які зазначені у такій й знаходяться у матеріалах справи.

Згідно з ухвали суду від 12.01.2026 судове засідання відкладалося з підстав, визначених у такій.

Позиція учасників справи.

22.01.2026 представник ОСОБА_1 – адвокат Головацький В. Ф. подав до суду відзив на позовну заяву згідно з якого просить поновити відповідачу пропущений ним строк для подання відзиву, встановити додатковий строк для подання такого; відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 

У поданому відзиві представник відповідача заперечує позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» з огляду на відсутність у позивача права вимоги до ОСОБА_1 .

Зазначає, що згідно з договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога). Водночас перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. 

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 914/868/17, від 18.10.2018 у справі № 910/11965/16. 

Укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28.11.2018 договір факторингу № 28/1118-01 є триваючим правочином, додатковими угодами до даного договору його термін дії неодноразово продовжувався до 31.12.2024 включно. В межах строку дії вказаного договору можливе відступлення прав вимоги, в тому числі і майбутніх, але лише у разі їх визначеності, конкретності та індивідуалізації, що може бути оформлено шляхом укладення додаткових угод. 

Складання лише реєстру боржників та актів приймання-передачі без укладення додаткових угод до договору факторингу не може свідчити про належну передачу прав вимоги від клієнта до фактора. 

Як видно з матеріалів позову, після укладення додаткової угоди № 31 від 31.12.2022 до договору факторингу № 28/1118-01, термін якого продовжено до 31.12.2023 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» 24.10.2023 підписали реєстр прав вимоги № 255, в тому числі щодо відповідача. 

Водночас, позивачем, окрім вказаного реєстру прав вимоги, не долучено до матеріалів справи акту прийому-передачі цього реєстру, а також відсутня будь-яка додаткова угода щодо передачі права вимоги до відповідача заборгованості за кредитним договором. 

Тож вважає, що ТОВ «Юніт Капітал» не надало доказів переходу права вимоги до відповідача від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі за договором кредиту № 208323442 від 17.06.2023.

Щодо відсутності доказів оплати за договорами факторингу представник відповідача зазначає наступне. 

Пунктами 2, 3 реєстру прав вимоги № 255 від 24.10.2023 сторони погодили, що сума фінансування, належна до сплати клієнту за цим реєстром прав вимог становить 47 % від основної суми заборгованості (тіла кредиту) й складає 3 628 801, 54 грн. Визначено, що сума фінансування за цим реєстром прав вимоги підлягає сплаті фактором у чотири етапи до 20 числа кожного календарного місяця. Кожний платіж повинен бути не менше 25 % від суми фінансування. 

Проте позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, тому вважає, що у зв`язку з відсутністю доказів оплати за договорами факторингу останнім не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», а наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора - ТОВ «Юніт Капітал». 

Крім того, зазначає, що 12.01.2026 відповідачем через портал «Дія» одержано ухвалу суду від 12.01.2026 про відкладення розгляду справи на 04.02.2026, проте про розгляд справи 12.01.2026 йому не було відомо. Після одержання ухвали суду про відкладення відповідач звернувся до адвоката з метою захисту своїх прав у суді. 

20.01.2026 представником відповідача одержано доступ до матеріалів справи в системі «Електронний суд», і саме з цієї дати з`явилися можливість подати належно обгрунтований відзив по справі. Тож з метою всебічного, об`єктивного та повного встановлення всіх обставин справи, просить поновити відповідачу пропущений ним строк для подання відзиву й надати відповідачу додатковий строк для подання такого.

Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Частиною 2 ст. 126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про поновлення відповідачу процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву.

22.01.2026 адвокат Головацький В. Ф. подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. З огляду на складність справи, ціну позову, обсяг наданої правової допомоги й час, затрачений адвокатом на надання такої просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу позивача до 2 000 гривень.

26.01.2026 представник ТОВ «Юніт Капітал» - Хлопкова М. С. подала до суду відповідь на відзив в якому не погоджується з аргументами відповідача. Зазначає, що перехід права вимоги за кредитним договором стосувався чинного зобов`язання на момент його передачі і відбувся на законних підставах, оскільки реєстр прав вимоги підписано після укладення кредитного договору. Представник відповідача не врахував усі матеріали справи та помилково визначив, що передача права вимоги відбулася в момент укладення договору факторингу. Проте відповідно до умов такого, передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього. 

Реєстр № 255 від 24.10.2023, що містить інформацію про боржника ОСОБА_1 підтверджує факт переходу права вимоги у визначений момент - дату його підписання, а даний реєстр укладено після виникнення кредитних правовідносин з відповідачем.

Крім того сутність договорів факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, № 27/0524-01 від 27.05.2024 полягає не у відступленні прав вимоги за самими договорами факторингу, а у передачі прав вимоги, визначених у відповідних реєстрах прав вимоги.

Згідно з п. 4.1. цих договорів, право вимоги переходить від клієнта до фактора в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, який є невід`ємною частиною договору. Це означає, що фактичне відступлення прав вимоги не обмежується моментом укладення кредитного чи факторингового договору а здійснюється на підставі реєстру, який містить перелік прав вимоги, що можуть виникати як до, так і після укладення договору факторингу. 

Тож перехід права вимоги за кредитним договором стосувався дійсного на той момент зобов`язання та відбувся на законних підставах, оскільки реєстри прав вимоги були укладені в межах чинності договорів факторингу та вже після укладення кредитного договору. 

Станом на момент укладення кредитного договору зазначені договори факторингу були чинними, а тому могли бути підставою для подальшої передачі прав вимоги.

Щодо оплати за договором факторингу представник позивача зазначає, що ТОВ «Юніт Капітал» отримало право вимоги до відповідача за договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025. Водночас перерахування суми клієнту не є предметом доказування, оскільки перехід прав вимоги підтверджується підписанням реєстру, як передбачається в даному договорі. 

Отже позивач не зобов`язаний надавати докази здійснення оплати за відступлені права вимоги, оскільки дана обставина не є підставою для переходу права вимоги за договором факторингу. 

Водночас до позовної заяви представником позивача долучено договір факторингу, витяги з реєстрів прав вимог та акт прийому-передачі, що є належним доказом набуття фактором права вимоги.

Позивачем також надано документи, які підтверджують факт фінансування за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (додаток 13 до позовної заяви) й платіжні інструкції, які свідчать про сплату суми фінансування за договорами факторингу № 27/0524-01 від 27.05.2024 та № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 (додатки № 16, 20 до позовної заяви). 

А тому позивачем доведено факт переходу права вимоги.

Щодо судової практики застосованої відповідачем, представник позивача зазначає, що правові висновки, про які йде мова у рішеннях, висновках, прийняті за правовідносин, які за змістовним та суб`єктним та/або об`єктним критеріями не є подібними до спірних правовідносин у даній справі.

З погляду на що просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

26.01.2026 представник ТОВ «Юніт Капітал» - Хлопкова М. С. подала до суду заперечення на клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, відповідно до якого зазначає, що сума правничої допомоги у розмірі 7 000 грн пропорційна виконаній роботі адвокатського бюро «Соломко та партнери». Тож просить судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покласти на відповідача. 

Відповідач ОСОБА_1 чи його представник Головацький В. Ф. в судове засідання не з`явилися, однак останній подав до суду клопотання згідно з яким просить здійснювати розгляд справи у їх відсутності, в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі згідно з мотивів, викладених у відзиві. 

Представник ТОВ «Юніт Капітал» - Хлопкова М. С. в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просить здійснювати розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. (ч. 5 ст. 268 ЦПК України).

Так як текст рішення складено 09.02.2026, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 04.02.2026, датою ухвалення рішення є саме 9 лютого 2026 року.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд забезпечив сторонам можливість ефективно представляти свою справу в суді. Розгляд справи проводився у відкритому судовому засіданні. Сторони повідомлялись про дату, місце та час розгляду справи.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 

Про існування будь-яких інших доказів, які мають важливе значення й не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, заразом в силу частин 2, 3, 4 ст. 83 ЦПК України вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом або в цей строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи.

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч. 3 ст. 367 ЦПК України). Тож якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

17.06.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» й ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 208323442 у формі електронного документа з використанням електронного підпису відповідно до умов якого кредитор надав останньому грошові кошти в розмірі 28 900 грн строком на 122 дні. Відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі і сплатити проценти за користування таким.

Як видно з матеріалів справи відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора MNV74YT4.

17.06.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало, шляхом ініціювання через банк провайдер грошові кошти в сумі 28 900 грн на банківську карту відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується платіжним дорученням від 17.06.2023.

Відповідно до листа АТ КБ «ПриватБанк» від 20.12.2025 банківська картка № НОМЕР_2 емітована на ім`я ОСОБА_1 . Номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою за період з 17.06.2023 – 22.06.2023 - 097 319 39 90 був/є фінансовим номером та знаходиться в анкетних даних останнього. 17.06.2023 на картковий рахунок відповідача було зарахування коштів в сумі 28 900 грн, що також підтверджується випискою по рахунку. 

Згідно з розрахунку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 208323442 становить 47 302, 34 грн, з яких: 27 375, 62 грн - тіло кредиту, 19 926, 72 грн – відсотки.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 208323442 від 17.06.2023, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 255 від 24.10.2023.

Згідно з додаткової угоди № 19 від 28.11.2018 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» п. 8.2. договору виклали в такій редакції: «8.2. Строк дії цього Договору починає перебіг у момент визначений у п. 8.1. цього Договору та закінчується 31 грудня 2020 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором».

Як видно з додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», зокрема, п. 8.2. договору виклали в такій редакції: «8.2. Строк дії цього Договору починає перебіг у момент визначений у п. 8.1. цього Договору та закінчується 31 грудня 2021 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором».

Відповідно до додаткової угоди № 27 від 31.12.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» дійшли згоди продовжити строк дії договору факторингу до 31.12.2022 включно (п. 1 додаткової угоди).

Згідно з додаткової угоди № 31 від 31.12.2022 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» дійшли згоди продовжити строку дії договору факторингу до 3112.2023 включно (п. 1 додаткової угоди).

Як видно з додаткової угоди № 32 від 31.12.2023 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» домовилися продовжити строку дії договору факторингу до 31.12.2024 включно (п. 1 додаткової угоди).

Згідно з розрахунку ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 208323442 становить 47 302, 34 грн, з яких: 27 375, 62 грн - тіло кредиту, 19 926, 72 грн – відсотки.

27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 27/0524-01 відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 208323442 від 17.06.2023, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 1 від 27.05.2024.

04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю.

Відповідно до реєстру боржників від 04.06.2024 до договору факторингу № 04/06/25-Ю, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 208323442 від 17.06.2023 в сумі 47 302, 34 грн.

Як видно з виписки з особового рахунку за кредитним договором № 208323442 від 17.06.2023, сформованої представником ТОВ «Юніт Капітал», заборгованість ОСОБА_1 становить 47 302, 34 грн, з яких: 27 375, 62 грн – тіло кредиту, 19 926, 72 грн – відсотки.

Представником позивача разом з позовною заявою надано акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2023 зі сплати суми фінансування за реєстром прав вимоги № 255 від 24.10.2023, протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно з реєстру прав вимоги № 255 від 24.10.2023, які підтверджують факт фінансування за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 й платіжні інструкції, що свідчать про сплату суми фінансування за договорами факторингу № 27/0524-01 від 27.05.2024, № 04/06/25-Ю від 04.06.2025.

Застосоване судом законодавство та висновки суду.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отож будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від: 9.09.2020 у справі №732/670/19, 23.03.2020 в справі № 404/502/18, 07.10.2020 №127/33824/19.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Так електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор може бути замінений іншою особою внаслідок передавання своїх прав іншій особі за правочином.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надані позивачем докази суд визнає належними, допустимими, достовірними й достатніми, оскільки такі містять інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

Судом встановлено, що між сторонами 17.06.2023 укладено кредитний договір № 208323442 шляхом підписання відповідачем такого за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV74YT4.

ОСОБА_1 , підписавши електронний договір ознайомивсь з його текстом, змістом й погодився з запропонованими йому умовами користування кредитними коштами, в тому числі розміром та порядком нарахування відсотків.

ТОВ «Юніт Капітал» довело факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів на умовах визначених у договорі, що підтверджується платіжним дорученням від 17.06.2023, випискою по рахунку останнього.

Водночас відповідачем не надано належних й допустимих доказів, які б свідчили про сплату ним заборгованості, чи про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.

З погляду на те, що відповідач не виконав взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість за основною сумою боргу й за відсотками, яка позивачем доведена повністю, а тому на думку суду позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Заразом суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», а далі до останнього - ТОВ «Юніт Капітал» з огляду на наступне. 

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

В силу вимог ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 4.06.2020, справа № 910/1755/19 у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні, саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

За договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти.

Такий правовий висновок Верховний Суд виклав у постановах від: 14.02.2018 в справі №756/668/15-ц (провадження №61-153св18), 31.10.2018, справа №465/646/11 (провадження №14-222цс18).

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 208323442 від 17.06.2023, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 255 від 24.10.2023.

Згідно з додаткових угод № 19 від 28.11.2018, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії такого неодноразово продовжувався. Востаннє до 31 грудня 2024 року включно. 

27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 27/0524-01 відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 208323442 від 17.06.2023, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 1 від 27.05.2024.

04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю.

Згідно з реєстру боржників від 04.06.2024 до договору факторингу № 04/06/25-Ю до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 208323442 від 17.06.2023 в загальному розмірі 47 302, 34 грн.

Заразом представником позивача разом з позовною заявою надано акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2023 зі сплати суми фінансування за реєстром прав вимоги № 255 від 24.10.2023, протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно з реєстру прав вимоги № 255 від 24.10.2023, які підтверджують факт фінансування за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 й платіжні інструкції, що свідчать про сплату суми фінансування за договорами факторингу № 27/0524-01 від 27.05.2024, № 04/06/25-Ю від 04.06.2025.

Тож укладання договору факторингу між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних правовідносин з позичальниками не можуть ставити під сумнів відступлення прав вимоги за таким договором факторингу новому кредитору, оскільки такий договір був чинним станом на момент укладення кредитного договору.

Водночас право вимоги за кредитним договором було відступлено первісним кредитором на користь ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Таліон Плюс» на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а в подальшому позивачу на підставі реєстрів прав вимоги, які оформлені належним чином та саме з дати підписання таких реєстрів, тобто вже після укладення кредитного договору.

Отож сторони погодили, що за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 первісний кредитор має право після підписання такого договору (на підставі окремих реєстрів прав вимоги) передавати (відступати) ТОВ «Таліон Плюс» свої права вимоги до позичальників, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язаний набувати такі права вимоги.

З огляду на те умови зазначеного договору факторингу передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть після дати підписання договору факторингу. Такі умови договору не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися. Отже, виходячи із презумпції правомірності правочину є правомірними, тобто такими, що породжують цивільні права й обов`язки.

Крім того додатковими угодами до договорів факторингу, строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 було продовжено. Водночас умовами такого передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється саме в момент підписання відповідного реєстру права вимоги, а не з дати укладення договору факторингу. 

Витяг з реєстру прав вимоги про передачу права вимоги № 255 від 24.10.2023 є належним доказом у ланцюгу відступлень права вимоги за кредитним договором до позивача.

Тож ці та інші доводи представника відповідача не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, а тому задоволенню не підлягають.

Судові витрати.

Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 7 000 грн витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Слід зазначити, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Як видно з договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025, укладеного між адвокатським бюро «Соломко та партнери» й клієнтом ТОВ «Юніт Капітал» клієнт доручає, а адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. 

Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг згідно з договору № 10/09/25-02 від 10.09.2025 адвокатське бюро «Соломко та партнери» надало, а клієнт ТОВ «Юніт Капітал» отримало такі послуги: складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором № 208323442 від 17.06.2023, вивчення матеріалів справи, підготовка адвокатського запиту, підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів тривалістю 6 годин та вартістю 7 000 грн. 

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Позивачем надано докази на понесення витрат за надання правничої допомоги у розмірі 7 000 грн.

Заразом, стороною відповідача заявлене клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. 

Судом встановлено, що спір, який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів незначної складності; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час; даний спір для кваліфікованого юриста є незначним; великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Тож надавши оцінку доказам щодо понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, суд дійшов висновку, що співмірним, розумним та необхідним у межах розгляду цієї справи у суді першої інстанції є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500 грн, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал».

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме 2 422, 40 грн сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України

ухвалив:

задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 208323442 від 17.06.2023 в розмірі 47 302 /сорок сім тисяч триста дві/ гривень 34 /тридцять чотири/ копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судовий збір у розмірі 2 422 /дві тисячі чотириста двадцять дві/ гривень 40 /сорок/ копійок й 4 500 /чотири тисячі п`ятсот/ грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного рішення суду 09.02.2026.

Повне найменування сторін:

позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», місцезнаходження: бульв. Лесі Українки, буд. 34, офіс 333, м. Київ, код ЄДРПОУ 43541163;

відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя           О. Б. Гриновець