УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2026 року
м. Київ
справа №296/278/12-к
провадження № 51-196км25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого	ОСОБА_1 ,	
суддів	ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,	
за участю: прокурора	 ОСОБА_4 ,	
виправданого захисників	ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,	
розглянув у судовому засіданні касаційну прокурора на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 11 жовтня 2024 року щодо 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 
Обставини справи та зміст судових рішень

1. ОСОБА_5 обвинувачувався в тому, що він, обіймаючи посаду головного державного інспектора Житомирського відділу архітектурно-будівельного контролю шляхом обману, заволодів 2000 грн. та намагався заволодіти 1800 грн, що належать ОСОБА_8 за таких обставин 
2. 14 січня 2010 року ОСОБА_5 , достовірно знаючий, що до його посадових повноважень не входить виготовлення та видача сертифіката відповідності на житловий будинок, повідомив власнику об`єкту будівництва ОСОБА_8 про необхідність передання йому 4 000 грн за позитивне вирішення цього питання. Будучи введеним в оману, ОСОБА_8 передав ОСОБА_5 2000 грн.
3. 05 лютого 2010 року ОСОБА_8 , передав ОСОБА_5 другу частину грошових коштів в сумі 1800 грн, після чого останній був затриманий співробітниками Служби безпеки України.
4. Корольовський районний суд м. Житомира вироком від 09 вересня 2021 року виправдав ОСОБА_5 за відсутністю в його діях складу злочинів передбачених частиною 1 статті 190, частиною 2 статті 15 і частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України (КК)
5. Житомирський апеляційний суд оскарженою ухвалою залишив вирок без змін. 
Вимоги і доводи касаційних скарг 

6. У касаційній скарзі прокурор на підставі пунктів 1 та 2 частини 1 статті 398 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі - КПК 1960 року) просить скасувати ухвалу апеляційної інстанцій, а кримінальну справу направити на новий апеляційний розгляд.
7. Він вважає, що апеляційний суд розглянув справу формально, всупереч вимогам статті 377 КПК 1960 року не надав відповідей на конкретні доводи апеляційних скарг сторони обвинувачення.
8. На переконання прокурора, без належної оцінки залишились показання ОСОБА_8 в суді першої інстанції, також показання свідків та висновок судової будівельно-технічної експертизи № 37 від 22 березня 2010 року, які підтверджують той факт, що ОСОБА_5 безпідставно заволодів грошима ОСОБА_8 . При цьому суд не мотивував, чому він надав перевагу показанням виправданого і відкинув інші докази. 
9. Також сторона обвинувачення вважає необґрунтованим висновок апеляційного суду про відсутність у матеріалах справи інформації щодо наявності потерпілої сторони, оскільки зміна обвинувачення на частину 1 статті 190 КК під час судового розгляду не дала можливості органу досудового розслідування чи прокурору визнати ОСОБА_8 потерпілим.
10. Захисник ОСОБА_7 надіслала до Суду письмові заперечення в яких навела свої аргументи щодо необґрунтованості касаційних вимог прокурора.
11. Захисник ОСОБА_9 повідомив Суду про можливість здійснення касаційного розгляду без його участі.
Позиції учасників касаційного розгляду
12. У судовому засіданні прокурор підтримав касаційну скаргу. 
13. Виправданий та його захисники заперечили проти задоволення касаційної скарги, вважаючи судові рішення законними й обґрунтованими. 
14. Іншим учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду. Клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило. 
Оцінка Суду

15. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали кримінальної справи та доводи сторін, Суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.
16. Відповідно до вимог статті 395 КПК 1960 року касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
17. Згідно з положеннями частини 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, і на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачаться на її користь.
18. Виправдувальний вирок постановляється у випадках, коли не встановлено події злочину, коли в діянні підсудного немає складу злочину, а також коли не доведено участі підсудного у вчиненні злочину (частина 4 статті 327 КПК 1960 року). 
19. Ухвалюючи виправдувальний вирок, суд першої інстанції в процесі розгляду справи, забезпечивши змагальність сторін та свободу в поданні ними суду своїх доказів відповідно до частини 5 статті 16-1 КПК 1960 року, ретельно перевірив надані сторонами докази, навів їх детальний аналіз і дав належну оцінку кожному з них та їх сукупності у взаємозв`язку.
20. У вироку детально викладені підстави виправдання із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
21. Апеляційний суд, відповідно до вимог частини 5 статті 362 КПК 1960 року, за клопотанням прокурора провів судове слідство, дослідив письмові докази та погодився з висновком суду першої інстанції, що наявні у справі докази не доводять пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення.
22. Суд вважає, що у касаційній скарзі сторони обвинуваченні не наведено переконливих доводів на спростовання висновків судів попередніх інстанцій. Фактично касаційна скарга прокурора зводиться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанції та посилання на неправильну оцінку достовірності показань ОСОБА_8 про передачу виправданому 4000 грн за видачу сертифікату відповідності на його будинок.
23. Всупереч доводам скарги суд апеляційної інстанції в ухвалі надав детальний аналіз показанням ОСОБА_8 з погляду їх достовірності і висловив критичне відношення до них. Суд не вбачає підстав ставити під сумнів оцінку його показань.
24. Як видно з матеріалів справи епізод передачі 2000 грн 14 січня 2010 року інкримінувався виправданому виключно на показах ОСОБА_8 , будь яких інших доказів по цьому епізоду прокурором чи органами досудового розслідування суду не надано, що дало судам попередніх інстанцій підстави визнати цей доказ недостатньою підставою для висновку про доведеність винуватості.
25. Не залишились без оцінки апеляційного суду представлені стороною обвинувачення докази епізоду передачі коштів 05 лютого 2010 року. Суд в ухвалі навів докладні мотиви, чому протоколи слідчих дій і показання працівників правоохоронних органів не доводять поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_5 у вчиненні шахрайських дій. Зокрема апеляційний суд погодився з тим, що відсутність на відеозапису до протоколу огляду місця події від 05 лютого 2010 року моменту затримання виправданого унеможливлює встановлення факту отримання ним грошових коштів.
26. Суд зазначає, що у касаційній скарзі прокурор не висловлює заперечень щодо такої оцінки доказів судами нижчих інстанцій. 
27. Натомість докази, на які посилається прокурор у скарзі лише констатують факт відсутності порушень при будівництві будинку ОСОБА_8 , а також непричетності ОСОБА_5 до виготовлення та видачі відповідного сертифікату відповідності, що фактично спростовує первинне обвинувачення ОСОБА_5 в отриманні хабаря, однак не доводить вчинення ним шахрайських дій.
28. Виходячи з приписів частини 1 статті 395 КПК 1960 Суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення в тій частині, в якій воно оскаржене, тому не вдається до детального аналізу достатності доказів для доведення винуватості виправданого у шахрайстві. Сама собою незгода сторони кримінального провадження з оцінкою судами попередніх інстанцій доказів не є свідченням порушення ними кримінально-процесуального закону. 
29. Апеляційний суд, обґрунтовано залишив вирок без зміни, зазначивши в ухвалі детальні підстави свого рішення, а стосовно доводів апеляції прокурора, що за змістом аналогічні доводам у його касаційній скарзі, наведено переконливі мотиви їх спростування. Суд не вбачає підстав ставити під сумнів ці висновки апеляційного суду. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статті 377 КПК 1960 року.
30. Істотних порушень вимог кримінального чи кримінально-процесуального закону, які є безумовними підставами для зміни чи скасування оскарженого судового рішення, не встановлено.
Керуючись статтями 394 - 396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, Суд
постановив:
Ухвалу Житомирського апеляційного суду від 11 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора- без задоволення.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3