ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року 
м. Черкаси   

Справа № 707/2332/25		
Провадження № 22-ц/821/1765/25		
Категорія: 304090000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І.,
суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,
секретаря - Дмитренко В. В.,
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 липня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, 

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
18 червня 2025 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 25 жовтня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 513918-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п. 1 Кредитного договору ТОВ «Бізнес Позика» надало позичальнику грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн.
Згідно з умовами Кредитного договору сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1 % за кожен день користування кредитом. 
Вказувало, що ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою про видачу коштів.
До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.
Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 513918-КС-001, відповідачка на виконання умов договору здійснила часткову оплату на загальну суму 12 660,00 грн.
Товариство просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором № 513918-КС-001 про надання кредиту в розмірі 127 840,00 грн, що складається з: 49 000,00 грн – сума прострочених платежів по тілу кредиту; 49 000,00 грн – сума прострочених платежів по процентах; 25 000,00 – сума заборгованості по штрафам; 4 840,00 грн – сума прострочених платежів за комісією та понесені судові витрати в розмірі 2 422,40 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 25.07.2025 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за Договором про надання кредиту № 513918-КС-001 від 25.10.2024 в розмірі 127 840,00 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» судовий збір у сумі 2 422,40 грн.
Суд дійшов висновку, що укладення в електронній формі між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 . Договору про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) № 513918-КС-001 від 25.10.2024, відповідає приписам ст. ст. 6 та 627 ЦК України, ст. ст. 11 та 12 ЗУ «Про електронну комерцію».
Згідно висновків суду першої інстанції матеріали справи містять належні докази того, що сторони Кредитного договору у належній формі досягли згоди усіх істотних умов Договору, погодивши розмір кредиту, порядок і строки здійснення платежів на його погашення, а також досягли домовленості щодо виду, розміру та строків сплати процентів за користування кредитними коштами. 
Суд вважав доведеним факт невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за Кредитним договором, у зв`язку з чим має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованість у розмірі 127 840,60 грн.
Водночас, суд зауважив, що відповідачка не скористалася своїм правом на подання відзиву та не спростувала розміру нарахованої суми заборгованості перед позивачем за кредитним зобов`язанням.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скарги

21 серпня 2025 року, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала до Черкаського апеляційного суду апеляційну скаргу в якій вказує, що оскаржуване рішення є незаконним, оскільки неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, ухвалене за невідповідності висновків викладених у рішенні суду обставинам справи, за неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що відповідно до Договору № 513918-Кс-001 від 25.10.2024 та відповіді АТ КБ «ПриватБанк» їй надавався кредит і зараховано кошти на емітовану карту в сумі 50 000,00 грн і не більше.
ОСОБА_1 здійснила часткову оплату за Кредитним договором на загальну суму 12 660,00 грн. Однак тіло боргу по кредиту на час вимоги залишилося 49 000,00 грн, так само як і сума прострочених платежів по процентам – 49 000,00 грн.
Скаржниця вказує, що є незрозумілою сума зазначена в Кредитному договорі як комісія при надані споживчого кредиту в розмірі 10 000,00 грн, що в подальшому стало однією з позовних вимог в розмірі 4 840,00 грн.
Зазначає, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX внесено зміни, зокрема, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003, № 40-44, ст. 356) доповнено пунктами 18 і 19 такого змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Таким чином, суд першої інстанції незаконно стягнув суму заборгованості по штрафам в розмірі 25 000,00 грн та суму прострочених платежів за комісією в розмірі 4 840,00 грн. 

Відзив на апеляційну скаргу 

15.09.2025 від ТОВ «Бізнес Позика» через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що в укладеному Кредитному договорі чітко написано «комісія за видачу кредиту» та за які саме послуги позивач встановив комісію і вона не є щомісячною.
Вказує, що розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах Кредитного договору та узгоджується з матеріалами справи. Всі платежі відповідачки за Кредитним договором були враховані у розрахунку заборгованості за Кредитним договором. 
Вважає, що відповідачка не була позбавлена можливості надати свій розрахунок заборгованості за Договором.
Просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25.07.2025 – без змін.

Фактичні обставини справи

25.10.2024 ТОВ «Бізнес Позика» запропонувало ОСОБА_1 укласти Договір про надання кредиту № 513918-КС-001 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію» на таких умовах: строк кредиту 16 тижнів; стандартна процентна ставка в день - 1 %, фіксована; комісія за надання кредиту - 10 000,00 грн; загальний розмір наданого кредиту - 50 000,00 грн; строк дії Договору - до 14.02.2025; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 101 169,02 грн; загальні витрати за кредитом - 51 169,02 грн; орієнтовна реальна річна процента ставка - 0,91 процентів.
25.10.2024 ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору про надання кредиту № 513918-КС-001, на умовах визначених офертою, шляхом підписання одноразовим ідентифікатором UA-5363.
25.10.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено Договір про надання кредиту № 513918-КС-001 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
За умовами цього правочину кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика».
Сторони визначили, що строк, на який надається кредит - 16 тижнів; стандартна процентна ставка в день - 1 %, фіксована; комісія за видачу кредиту - 10 000,00 грн; строк дії Договору - до 14.02.2025; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 101 169,02 грн; загальні витрати за кредитом – 51 169,02 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 9 271,9 процентів.
Дата видачі кредиту 25.10.2024, а дата його повернення 14.02.2025 (п. п. 2.12., 2.13. Договору). 
Мета (цілі) отримання кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника. Цей кредит є споживчим кредитом (п. 2.14 Договору).
Кредитодавець зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дня укладення Договору надати позичальнику кредит в сумі вказаній в п. 2.1. Договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на реквізити електронного платіжного засобу, який зазначений у розділі 12 (п. 4.1. Договору).
Сторони на момент укладення Договору встановили графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка (п. 4.2.2. Договору).
Згідно копії Договору вбачається, що підпис договору здійснено електронним одноразовим ідентифікатором UA-5363.
Відповідачці ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему Товариства направлений одноразовий ідентифікатор UA-5363 для підписання Кредитного договору № 513918-КС-001 та одноразовий ідентифікатор UA-3984 для підписання паспорта споживчого кредиту на номер телефону НОМЕР_2 , котрі боржником було введено/відправлено.
Паспорт споживчого кредиту відповідає умовам Кредитного договору.
Анкета клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи), окрім найменування позичальника ОСОБА_1 , адреси реєстрації, РНОКПП, дати та місця народження, паспортних даних, містить номер банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів - № НОМЕР_1 .
На підтвердження виконання ТОВ «Бізнес Позика» свого грошового зобов`язання та надання ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 50 000,00 грн надано копію підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПрофітГід», відповідно до якого ТОВ «Бізнес Позика» перерахувало на користь ОСОБА_2 грошові кошти відповідно у розмірі 50 000, 00 грн.
Згідно виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що з 25.10.2024 по 14.02.2025 на картку відповідачки були зараховані грошові кошти – 50 000,00 грн 25.10.2024.
Відповідно до довідки про стан заборгованості за Договором про надання кредиту № 513918-КС-001 від 29.05.2024 та розрахунку заборгованості станом на 28.05.2025 у ОСОБА_1 виникла заборгованість за загальною сумою боргу у розмірі 127 840,00 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 49 000,00 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 49 000,00 грн, заборгованості по комісії у розмірі 4 840 грн та заборгованості по штрафам у розмірі 25 000,00 грн. 
ОСОБА_1 на виконання умов Кредитного договору сплатила позивачу 12 660,00 грн, з яких позивачем зараховано: на сплату кредиту - 1 000,00 грн, на відсотки - 6 500,00 грн, на комісію - 5 160,00 грн.

Мотивувальна частина
Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Позивач та відповідач в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
27.11.2025 на адресу Черкаського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 – адвоката Вакуленка О. П. про розгляд справи без участі відповідачки та її представника.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Судова колегія, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, виходячи з наступного.
Згідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як передбачено ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У п. 5 ч. 1 ст. 3 приведеного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»).
За змістом ч. ч. 3, 4, 6 ст. 11 приведеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 даного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку, електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, вище встановленими обставинами справи підтверджується факт укладення між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 . Договору про надання кредиту № 513918-КС-001 від 25.10.2025.
Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 11 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування»).
Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (ч. 1 та 2 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування»).
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка - це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 ЗУ «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %.
Відповідно до ч. 3 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.
Якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки або інших платежів за послуги кредитодавця, включених до загальних витрат за споживчим кредитом при обчисленні реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення, реальна річна процентна ставка та денна процентна ставка обчислюються на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.
Частиною 4 вказаної статті передбачено, що денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою:
ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t х 100%, де
ДПС - денна процентна ставка;
ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом;
ЗРК - загальний розмір кредиту;
t - строк кредитування у днях.
Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування»).
Як вбачається з матеріалів справи, задовольняючи позов ТОВ «Бізнес Позика» в повному обсязі, суд першої інстанції ухвалив визначити розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача у розмірі 127 840,00 грн, що включає суми прострочених платежів по тілу кредиту – 49 000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах – 49 000,00 грн, суми заборгованості по штрафам – 25 000,00 грн, суми прострочених платежів за комісією – 4 840,00 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає помилковими висновки суду, зокрема, щодо стягнення з неї заборгованості по штрафам в розмірі 25 000,00 грн та суму прострочених платежів за комісією в розмірі 4 840,00 грн.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором сплачена ОСОБА_1 сума в розмірі 12 660,00 грн була зарахована в рахунок погашення тіла кредиту в сумі 1 000,00 грн, відсотків за користування кредитом 6 500,00 грн та комісії за видачу кредиту в сумі 5 160,00 грн.
Згідно ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
У відповідності до умов Договору № 513918-КС-001 про надання кредиту від 25.10.2024 сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить стандартна процентна ставка – 1 процентів в день, орієнтована реальна річна процентна ставка 9 271,9 процентів.
Сторони домовилися, що нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, вказаною у п. 10.2. Договору (1 % в день, фіксована), здійснюється починаючи з першого дня користування кредитом.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що за зниженою процентною ставкою 1 % у день позивач нараховував відповідачці проценти з 25.10.2024 до 14.02.2025 і така сума процентів склала 49 000,00 грн.
Після закінчення строку дії Кредитного договору позивачем заборгованість за процентами не нараховувалась, тому наданий позивачем розрахунок процентів за Кредитним договором є вірним та відповідає вимогам ЗУ «Про споживче кредитування».
Відтак, ТОВ «Бізнес Позика» мало право на стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 49 000,00 грн, що правомірно враховано судом першої інстанції.
Щодо посилання відповідачки на незрозумілу, на її думку, комісію в розмірі 10 000,00 грн при наданні споживчого кредиту, слід зазначити наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, ЗУ «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
Виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Згідно п. 2.5. Договору № 513918-КС-001 сторони погодили комісію за видачу кредиту у розмірі 10 000,00 грн, яка нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту. Розмір комісії, встановлений цим пунктом Договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором відповідачкою частково сплачена заборгованість у розмірі 5 160,00 грн на погашення комісії за видачу кредиту. 
А відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача 4 840,00 грн заборгованості за комісією. 
Щодо доводів скаржника про неправомірність нарахування позивачем заборгованості по штрафам в розмірі 25 000,00 грн, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», від 15.03.2022 № 2120-IX, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 до теперішнього часу.
Відтак, суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 25 000,00 грн, нарахованого кредитором за прострочення виконання договірних зобов`язань щодо повернення кредитних коштів у погоджені строки.
На думку апеляційного суду, доводи скаржника в частині скасування рішення суду першої інстанції щодо стягнення з відповідачки заборгованості по штрафам знайшли своє обґрунтування.
Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення чи змінити його.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення суду першої інстанції зміні в частині стягнення заборгованості за Кредитним договором по штрафам.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Таким чином, за наслідками апеляційного перегляду позов ТОВ «Бізнес Позика» буде задоволено на 80,44 % (102840,00х100/127840,00), відповідно апеляційну скаргу задоволено на 19,56 %.
За подання позову позивачем було сплачено судовий збір 2 422,40 грн, відповідно з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 1 948,58 грн сплаченого судового збору за подання позовної заяви.
За подання апеляційної скарги відповідачкою сплачено судовий збір 3 633,60 грн відповідно з позивача на користь відповідачки підлягає стягненню 710,73 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.
Отже, з урахуванням ч. 10 ст. 141 ЦПК України, різниця за сплачений судовий збір позивача та відповідачки пропорційно задоволеним позовним вимогам становить 1 237,85 грн (1 948,58-710,73), тому слід скасувати проведений судом першої інстанції розподіл судових витрат і провести розподіл судових витрат з урахуванням витрат, які понесли сторони, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій.
За таких обставин колегія суддів вважає, що різницю судових витрат, понесених позивачем, пов`язаних із сплатою судового збору за розглядом даної справи, слід покласти на ОСОБА_1 в розмірі 1 237,85 грн витрат на сплату судового збору. 
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 липня 2025 року змінити, скасувавши його в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованості по штрафам за Договором про надання кредиту № 513918-КС-001 від 25 жовтня 2024 року в розмірі 25 000,00 грн та судових витрат. 
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» у задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_1 штрафу та, відповідно, змінити загальний розмір стягнутої заборгованості за Договором про надання кредиту № 513918-КС-001 від 25 жовтня 2024 року з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» з 127 840,00 грн на 102 840,00 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 1 237,85 грн судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий          Л. І. Василенко

 Судді:                                                          О. В. Карпенко

                                                        О. М. Новіков