Справа № 127/38423/25 
Провадження № 33/801/67/2026
Категорія: 211 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач: Матківська М. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 січня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі судді Матківської М. В.,
розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 
на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керівник КП ВМР «ВМТЕ», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП,

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 600/31-00-04-01-04-30 від 14 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , як керівник КП ВМР «ВМТЕ», допустив несвоєчасне повідомлення відомостей про доходи громадян за червень 2025 року (граничний строк подання 14 серпня 2025 року, а фактично подано – 23 вересня 2025 року), чим порушив пп. 14.1.180 п.14.1 ст. 14, пп."б" п. 176.2 ст.176 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями та п. І р. ІІ «Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску» від 13 січня 2015 року № 4 (у редакції Наказу МФУ від 24 січня 2025 року № 39) та вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 163-4 КУпАП.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2025 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.
В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , посилаючись на істотні порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що в його діях немає складу зазначеного адміністративного правопорушення, оскільки у період з 11 липня 2025 року по 18 липня 2025 року він офіційно перебував у відрядженні, а тому виконання обов`язків керівника КП ВМР «ВМТЕ» було покладено на заступника генерального директора з економіки та збуту ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним наказом КП ВМР «ВМТЕ» №755-к/тм від 07 липня 2025 року. Тому вважає, що його вини у формуванні чи поданні звітності з помилками, а також у поданні звітності з порушенням строку немає, оскільки такі дії виконували уповноважені тимчасово виконуючі обов`язки посадові особи. 
Крім того, ОСОБА_1 вважає, що матеріали справи не містять достатніх доказів вчинення ним правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не є беззаперечним доказом на доведення вини особи. Крім того, при складанні протоколу допущені істотні порушення, а саме не вірно зазначено уповноваженою особою дату складення протоколу 14 жовтня 2025 року, що є грубим порушенням ст. 256 КУпАП.
Правопорушник також посилається на те, що розгляд справи відбувся формально, за його відсутності та без врахування надходження клопотання про відкладення розгляду справи, чим порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП.
У судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити за наведених в ній підстав.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
В оскаржуваній постанові зазначено, що факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 600/31-00-04-01-04-30 від 14 жовтня 2025 року, актом № 2298/Ж5/31-00-04-01-04-22/33126849 від 22 жовтня 2025 року.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 163-4 КУпАП адміністративна відповідальність наступає за неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян, що тягне за собою попередження або накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також на громадян – суб`єктів підприємницької діяльності у розмірі від двох до трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері оподаткування та податкового контролю.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається в неутриманні або неперерахуванні до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахуванні податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомленні або несвоєчасному повідомленні державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.
Суб`єктом даного адміністративного правопорушення можуть бути посадові особи підприємств, установ і організацій, а також громадяни – суб`єкти підприємницької діяльності.
З системного тлумачення положень ст. ст. 7, 252, 254 та 280 КУпАП слідує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в межах протоколу, яким фактично особі висувається обвинувачення.
На переконання апеляційного суду, усі докази, покладені судом першої інстанції в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони отримані з передбачених законом джерел, у спосіб, визначений законом, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та взаємно доповнюють один одного.
При цьому технічна помилка у зазначенні дати складання протоколу про адміністративне правопорушення № 600/31-00-04-01-04-30 сама по собі не свідчить про недопустимість відомостей, відображених у його змісті. Така помилка не є істотною, не впливає на оцінку доказів у справі та не спростовує факту вчинення адміністративного правопорушення.
Відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 1), повністю узгоджуються з актом № 2298/Ж5/31-00-04-01-04-22/33126849 від 22 жовтня 2025 року (а. с. 3-4), у якому детально наведено послідовність подій та висновки за результатами камеральної перевірки, що стали підставою для складання зазначеного протоколу.
За таких обставин доводи апеляційної скарги щодо недоведеності матеріалами справи факту вчинення адміністративного правопорушення, а також недопустимості протоколу про адміністративне правопорушення № 600/31-00-04-01-04-30 від 14 жовтня 2025 року, апеляційним судом відхиляються як безпідставні.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що у період з 11 липня 2025 року по 18 липня 2025 року ОСОБА_1 офіційно перебував у службовому відрядженні, у зв`язку з чим виконання обов`язків керівника КП ВМР «ВМТЕ» було покладено на заступника генерального директора з економіки та збуту ОСОБА_2 , а відтак відсутня вина ОСОБА_1 у формуванні чи поданні звітності з помилками та у поданні звітності з порушенням установлених строків, не відповідає дійсності та має характер свідомого маніпулювання фактичними обставинами з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Матеріали справи дійсно містять наказ КП ВМР «ВМТЕ» № 755-к/тм від 07 липня 2025 року, яким підтверджується перебування ОСОБА_1 у службовому відрядженні з 11 липня 2025 року по 18 липня 2025 року та покладення на цей період виконання обов`язків керівника підприємства на ОСОБА_2 (а. с. 29).
Разом з тим зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 600/31-00-04-01-04-30 від 14 жовтня 2025 року та акта № 2298/Ж5/31-00-04-01-04-22/33126849 від 22 жовтня 2025 року вбачається, що звітний розрахунок КП ВМР «ВМТЕ» за червень 2025 року було подано 15 липня 2025 року, тобто у період відсутності ОСОБА_1 .
Водночас повідомлення щодо допущених помилок, надіслане в електронному вигляді до електронного кабінету КП ВМР «ВМТЕ» 16 липня 2025 року за № 32924356, фактично було виконано лише 23 вересня 2025 року, тоді як граничний строк його подання було встановлено до 14 серпня 2025 року.
Таким чином, у період з 19 липня 2025 року по 14 серпня 2025 року ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді керівника КП ВМР «ВМТЕ» та виконуючи відповідні управлінські повноваження, не забезпечив подання уточнених відомостей про доходи громадян за червень 2025 року у встановлений строк – до 14 серпня 2025 року.
За наведених обставин посилання апеляційної скарги на відсутність вини ОСОБА_1 у несвоєчасному поданні звітності є безпідставними, а тому апеляційним судом відхиляються. 
Доводи апеляційної скарги щодо порушення прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 268 КУпАП, у зв`язку з розглядом справи у його відсутності та за умови подання клопотання про відкладення розгляду справи, апеляційний суд вважає неспроможними.
Статтею 277-2 КУпАП передбачено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.
Пункт 3 частини першої статті 278 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема питання про те, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.
Відповідно до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23 січня 2023 року № 28, при відправці повістки в електронній формі за замовчуванням перевірятиметься наявність додатку «Viber» за номером телефону. У випадку, якщо за даним номером додаток доступний та повідомлення буде відправлено, в АСДС буде отримано статус «Доставлено (Viber)». Якщо додаток «Viber» за номером телефону не зафіксовано, повістка буде надіслана вже існуючим шляхом у вигляді SMS-повідомлення.
Як вбачається з матеріалів справи правопорушник ОСОБА_1 про дату і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення був повідомлений текстовим повідомленням у додаток «Viber» 09 грудня 2025 року 10:56:46 (а. с. 15 на звороті).
У подальшому через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 12 грудня 2025 року подав клопотання про надання доступу до матеріалів справи в електронному вигляді, та ознайомився з матеріалами справи (а. с. 16-17). 
За таких обставин суд першої інстанції, діючи в межах наданих йому повноважень та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, з урахуванням змісту клопотання про відкладення розгляду справи обґрунтовано визнав неявку ОСОБА_1 неповажною, оскільки жодних належних доказів його перебування на лікарняному суду надано не було. Наданий до клопотання про відкладення розгляду справи наказ № 1022-к-тр від 08 грудня 2025 року «Про виконання обов`язків генерального директора» не є належним доказом поважності причини неявки у судове засідання.
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості подати письмові заперечення щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, а також скористатися правом участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Крім того, відповідно до частини третьої статті 268 КУпАП участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене статтею 163-4 КУпАП, не є обов`язковою. Отже, суд першої інстанції мав законні підстави та правомірно здійснив розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи та за відсутності належних доказів щодо поважності причини неявки у судове засідання.
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
Таким чином апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена повністю, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 163-4 КУпАП та призначене судом адміністративне стягнення відповідає вимогам статті 33 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя	М. В. Матківська