П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/4234/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Воробйова Інна Анатоліївна 
Суддя-доповідач -  Залімський І. Г.   
10 грудня 2025 року                                                                                 
                                                                                                                    м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Мацького Є.М.  Сушка О.О. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фермерського господарства «ЛЕМЕШІВКА-АГРО» на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом Фермерського господарства «ЛЕМЕШІВКА-АГРО» до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
В С Т А Н О В И В :
Фермерське господарство «Лемешівка–Агро» до Вінницького окружного адміністративного суду звернулось до Головного управління ДПС у Вінницькій області із позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №00600030706 від 04.03.2025.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04.08.2025 позов задоволено частково, ухвалено визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області №00600030706 від 04.03.2025 у частині нарахування пені на суму 66 690 грн, в іншій частині заявлених вимог - відмовити.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням у частині відмови у задоволенні позову, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення, прийняти нове рішення про  задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що після отримання від CONECTO LOGISTICS SP. Z O.O. часткової оплати за отриманий товар позивач розпочав претензійно-позовну роботу, а саме звернувся до третейського суду, який прирівнюється до міжнародного комерційного арбітражу, а тому нарахування пені можливе лише до дати подання позову.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що третейський суд, до якого звернувся позивач, не є міжнародним комерційним арбітражем, а тому застосування положень законодавства, які обмежують нарахування пені до моменту звернення до МКА, є необґрунтованим. Відтак, пеня, нарахована контролюючим органом, є законною та обґрунтованою.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2025, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів апеляційної скарги встановлено, що позивач фактично погодився із висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, а тому, керуючись положеннями ч.1 ст.308 КАС України, колегія суддів здійснювала перегляд оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги позивача.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Встановлено, що у період з 16.01.2025 по 22.01.2025 посадовими особами ГУ ДПС у Вінницькій області проводилась позапланова виїзна документальна перевірка ФГ «Лемешівка –Агро» за наслідками якої складено акт №2406/02-32-07-06/38309199 від 29.01.2025 , в якому зазначено, що встановлено порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» , в результаті чого допущено порушення вимог валютного законодавства при здійснення зовнішньоекономічних операцій по контракту №3 від 06.09.2022 укладеного із CONECTO LOGISTICS SP. Z O.O. за операціями здійсненими 07.09.2022 р. на суму 126 900 пол.злотих , за період з 06.03.2023  по 31.12.2024 .
В акті вказано, що ФГ «Лемешівка – Агро» укладено контракт №3 від 06.09.2022  із CONECTO LOGISTICS SP. Z O.O.
Всього за період контракту, що перевірений поточною перевіркою з 06.09.2022 р. по 31.12.2024 р. відвантажено товару на користь нерезидента на суму 193 590 пол.злотих, валютна виручка надійшла на суму 66 690 пол.злотих.
Граничний строк надходження валютної виручки 05.03.2023 р. Станом на 06.03.2023 р. утворилась дебіторська заборгованість на суму 126 900 пол.злотих, відтак, встановлено порушення п. 5 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції».
Не погоджуючись із висновками акту господарство подало заперечення на акт, за наслідком розгляду яких складено висновок ГУ ДПС у Вінницькій області від 25.02.2025 р., яким залишено без змін висновки викладені в акті.
За наслідком даного акту прийнято податкове-повідомлення рішення №00600030706 від 04.03.2025 р., яким нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД на суму 1112472,90 грн.
Відповідачем подано розрахунок, згідно з яким курс іноземної валюти (польського злотого) на момент виникнення заборгованості за операціями на загальну суму 126 900,00 польських злотих у період з 06.03.2023 по 31.12.2024 визначено наступним чином:
- 8,241 грн за 1 польський злотий — щодо операції на суму 60 210,00 польських злотих;
- 9,241 грн за 1 польський злотий — щодо операції на суму 66 690,00 польських злотих.
Не погоджуючись із цим рішенням позивач звернувся до суду .
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування пені у сумі 1 112 472,90 грн є неправомірним у частині 66 690,00 гривень (різниця між 1 112 472,90 грн та 1 045 782,90 грн), оскільки здійснене з порушенням вимог щодо застосування офіційного валютного курсу НБУ.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
За приписами статті 13 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
У разі якщо виконання договору, передбаченого   частинами другою   або   третьою   цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з   частиною першою   цієї статті, та нарахування пені відповідно до   частини п`ятої   цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.
Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).
У разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.
У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.
У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем. Отже, із процитованого видно, що строки встановлені Національним банком України зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується виключно у випадках звернення резидента до суду, Міжнародного комерційного арбітражного суду .
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про валюту і валютні операції» валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду.
Органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на рішення постійно діючого третейського суду при ПУМТБ суду від 12.01.2024 у справі № 3/5-23, вважаючи таке рішення підставою  для несплати пені за порушення відповідних строків розрахунків.
При цьому, стаття 2 Закону України "Про третейські суди" визначає, третейський суд - недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим   Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.
Відповідно до пункту 12 частини першої статті 6 Закону України "Про третейські суди" третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України.
Відповідно до частини другої статті 1 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж"  до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися, зокрема: спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном; спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об`єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками, а так само їх спори з іншими суб`єктами права України.
Стаття 2 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" визначає, арбітраж - це будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України (додатки № 1 і № 2 до цього   Закону); третейський суд - це одноособовий арбітр або колегія арбітрів; суд - це відповідний орган судової системи держави.
У розумінні статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" під судом слід розуміти відповідний орган судової системи держави, тобто створений відповідно до  Розділу VІІІ Конституції України, Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, або Міжнародний комерційний арбітражний суд чи Морську арбітражну комісію при Торгово-промисловій палаті України або інший арбітраж (третейський суд), створений у відповідності до положень Закону № 4002-XII.
Третейський суд, до якого звернувся позивач, був створений відповідно до Закону України «Про третейські суди» на підставі третейської угоди, що зазначено в п. 1.1 Положення про постійно діючий третейський суд при Першій українській міжрегіональній товарній біржі.
Тому, зазначений третейський суд не належить до судових органів, визначених у статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», які відповідно до законодавства дають підстави для зупинення нарахування пені у зв`язку з розглядом справи у міжнародному комерційному арбітражі.
До того ж, Положення про постійно діючий третейський суд при Першій українській міжрегіональній товарній біржі не містить посилання на Закон України «Про міжнародний комерційний арбітраж», що свідчить про відсутність підстав вважати цей третейський суд міжнародним арбітражним органом.
Більше того, пункт 4.1 зазначеного Положення дослівно відтворює пункт 12 частини першої статті 6 Закону №1701-IV, який встановлює, що третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, крім справ, у яких хоча б одна із сторін є нерезидентом України.
Отже, третейський суд, до якого звернувся позивач, не є міжнародним комерційним арбітражем у розумінні законодавства України, що унеможливлює застосування норм Закону України "Про валюту і валютні операції" щодо припинення нарахування пені.
Аналогічний висновок дійшов висловив Верховний Суд у постанові від 09 січня 2025 року у справі № 320/5804/18.
Посилань позивача на постанову Верховного Суду у справі №802/2020/16 правильно відхилені судом першої інстанції, як такі, що не є підставою для висновку про міжнародний характер спору або надання третейському суду статусу міжнародного комерційного арбітражу у справі, що розглядається.
Так, вказана справа не містила дослідження Положення саме цього третейського суду, зокрема питання, чи створений він відповідно до Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та чи належать до його повноважень розгляд спорів із участю нерезидентів.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Фермерського господарства «ЛЕМЕШІВКА-АГРО» залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Мацький Є.М.    Сушко О.О.