Справа № 461/3272/25 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф. 
Провадження № 22-ц/811/3527/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Ванівського О.М.,
суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О., 
секретаря: Підлужного В.І., 
з участю: представника апелянта – Колюбінської О.Р., представника позивача – адвоката Козоріз О.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління ПФУ у Львівській області на рішення Галицького районного суду м.Львова від 24 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про стягнення в порядку спадкування недоотриманої пенсії ,-

ВСТАНОВИВ:
В квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_1 являється дочкою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсіонера ОСОБА_3 . ОСОБА_1 звернулась у Львівський районний нотаріальний округ Львівської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим нотаріальною конторою заведена спадкова справа №89/2023. Позивачка прийняла спадщину після смерті батька, що підтверджується фактом видачі їй Свідоцтва про право на спадщину за законом на належне ОСОБА_3 майно. Померлий ОСОБА_3 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області і отримував пенсію по інвалідності згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року у справі №380/10708/22 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_3 з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» від 08.07.2021 №2446 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» від 08.07.2021 №2446 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року, з урахуванням раніше проведених виплат. Вказане рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року у справі №380/10708/22 в апеляційному порядку не оскаржувалося, а відтак набрало законної сили. За результатом виконання зазначеного судового рішення утворилась заборгованість пенсійних коштів, які на момент смерті ОСОБА_3 йому не були виплачені. Згідно з розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №1303007844, проведеним Головним управлінням Пенсійного фонду України на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року у справі №380/10708/22, сума доплати, яка належить ОСОБА_3 , за період з грудня 2019 року до листопад 2022 року становить 178 375,73 грн. ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою щодо можливості отримання нею недоотриманих померлим батьком коштів на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року у справі №380/10708/22. Листом від 18.03.2025 відповідач відмовив у проведенні виплати ОСОБА_1 недоотриманої суми пенсії у розмірі 178 375,73 грн. померлого батька ОСОБА_3 . Позивачка вважає протиправними дії відповідача щодо не здійснення виплати ОСОБА_1 недоотриманої суми пенсії у розмірі 178 375,73 грн. померлого батька ОСОБА_3 . З метою захисту свого права позивачка звертається з цим позовом до суду.
Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м.Львова від 24 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про стягнення в порядку спадкування недоотриманої пенсії – задоволено.
Стягнуто з Головного управління пенсійного фонду у Львівській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму нарахованої, але не виплаченої пенсії в розмірі 178375 (сто сімдесят вісім тисяч триста сімдесят п`ять) грн. 73 коп.
Стягнуто з Головного управління пенсійного фонду у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1427,00 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Вказує, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.09.2022 року року Головним управлінням виконано. Здійснено перерахунок пенсії. До суду із позовом про стягнення недоплаченої суми пенсії ОСОБА_3 не звертався.
Зазначає, що виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, буде здійснена після виділення відповідних коштів з Державного бюджету України.
Окрім цього, вказує, що у разі переходу до осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до ч.3 ст. 61 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта – ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, представника позивача – адвоката Козоріз О.О. на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Задовольняючи позовні вимоги про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, суд першої інстанції проаналізувавши в сукупності надані докази, прийшов до висновку, що позивач має право, як спадкоємець, на отримання нарахованих, але не виплачених у повному обсязі сум пенсії, які входять до складу спадщини і не були отримані спадкодавцем за життя, відповідно до положень статті 1227 ЦК України. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 . Даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27.01.1990 року та копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року у справі №380/10708/22 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_3 з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» від 08.07.2021 №2446 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» від 08.07.2021 №2446 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року, з урахуванням раніше проведених виплат.
Вказане рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року у справі №380/10708/22 в апеляційному порядку не оскаржувалося, а відтак набрало законної сили.
За результатом виконання зазначеного судового рішення утворилась заборгованість пенсійних коштів, які на момент смерті ОСОБА_3 йому не були виплачені.
Згідно з розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №1303007844, проведеним Головним управлінням Пенсійного фонду України на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року у справі №380/10708/22, сума доплати, яка належить ОСОБА_3 , за період з грудня 2019 року до листопад 2022 року становить 178 375,73 грн.
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 .
ОСОБА_1 звернулась у Львівський районний нотаріальний округ Львівської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим нотаріальною конторою заведена спадкова справа №89/2023.
Позивачка прийняла спадщину після смерті батька, що підтверджується фактом видачі їй Свідоцтва про право на спадщину за законом на належне ОСОБА_3 майно.
ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою щодо можливості отримання нею недоотриманих померлим батьком коштів на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року у справі №380/10708/22.
Листом від 18.03.2025 відповідач відмовив у проведенні виплати ОСОБА_1 недоотриманої суми пенсії у розмірі 178 375,73 грн. померлого батька ОСОБА_3 .
Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
На підставі частин 1-3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місцю смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
За змістом статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
З огляду на положення статей 1218, 1219, 1227 ЦК України спадщиною є сукупність прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходять від нього до інших осіб (спадкоємців). Об`єктом спадкування можуть бути лише права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент його смерті. Право на спадщину переходить лише до спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому порядку.
Положення частини 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положеннями частини 1 статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», де вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. 
Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону № 2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Лише у разі відсутності у померлого пенсіонера з числа військовослужбовців (інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ) членів сім`ї, які належать до кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або членів сім`ї, які проживали разом із ним на день його смерті, або у випадку, коли вказані особи у межах визначених законом строку не звернулися за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові, правовідносини пов`язані з отриманням цих сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими.
Отже, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається із нарахованої, але неотриманої доплати до пенсії, розмір якої становить 178 375, 73 грн.
Позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги, яка у строк, передбачений статтею 1270 ЦК України, прийняла спадщину після померлого батька.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. 
Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-
УХВАЛИВ:
апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Львівській області – залишити без задоволення.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 вересня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено 11.02.2026 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.
 
Шеремета Н.О.