ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5994/25  Номер провадження 22-ц/814/1237/26	Головуючий у 1-й інстанції Черняєва Т. М.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Дряниці Ю.В.,
суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2025 року за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2025 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулось до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , із позовом про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2025 року позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії – задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги теплопостачання в сумі 3029,45 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги теплопостачання в сумі 32900,75 грн, індекс інфляції в сумі 4019,86 грн та 3% річних в сумі 982,42 грн., а всього 37 903,03 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» 757 грн сплаченого за подання позову до суду судового збору.
Повернуто Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства «Полтаватеплоенерго» з державного бюджету 75 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позовної заяви до суду, що становить 2 271 грн.

Рішення оскаржує відповідач ОСОБА_1 , яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення з неї відшкодування сплаченого судового збору. Зазначає, що вона звільнена від сплати судового, що підтверджується матеріалами справи. 

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з підстав передбачених ст. 375 ЦПК України. 

В ході судового розгляду справи судом першої інстанції, 20 жовтня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Юхимця А.В. надійшла заява про визнання позову, в якій він зазначив, що ОСОБА_1 визнає позов у повному обсязі, просить вирішити питання про повернення з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. 
Ухвалюючи рішення стягнення з відповідача ОСОБА_1 25 % судового збору, що був сплачений позивачем при поданні позову, суд першої інстанції врахував, що відповідачі визнали позов, а тому 50% сплаченого судового збору необхідно повернути позивачу із державного бюджету, а 25 %, що підлягали стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача, слід віднести за рахунок держави, оскільки він звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.
Згідно до ч. 4 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті. 
Згідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а також віднесення 25 відсотків, що підлягали стягненню з відповідачаОСОБА_2 на користь позивача, за рахунок держави, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Разом з тим, зазначені в апеляційній скарзі твердження, що ОСОБА_1 також звільнена від сплати судового збору не підтверджено жодними доказами, при цьому, скаржником не зазначено яку саму обставину вона вважає такою, що є підставою для звільнення її від сплати судового збору, відповідно до положень Закону України «Про судовий збір».
За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для його скасування колегією суддів не встановлено. 
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді Л. І. Пилипчук

О. В. Чумак