Справа № 541/2343/25
Номер провадження 2/541/83/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

30 січня 2026 року м. Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді – Городівського О.А., 
секретаря судового засідання – Ніколаєнко М.В., 
позивача – ОСОБА_1 ,
третьої особи – ОСОБА_2 ,
представника третьої особи – адвоката Чернюка В.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миргородської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,
В С Т А Н О В И В:
17 червня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Миргородського міськрайонного суду з позовом до Миргородської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, в якому просила визнати за нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою с. Мала Глуша, Любешівського району Волинської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 .
В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 . Своїм нотаріально посвідченим заповітом від 06 квітня 2006 року усе своє майно, в тому числі і жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповідав ОСОБА_3 . Оскільки на день смерті ОСОБА_4 разом з ним проживала і не заявила про свою відмову від спадщини ОСОБА_3 вважається такою, що прийняла спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача – ОСОБА_3 . Своїм нотаріально посвідченим заповітом від 29 липня 2024 року усе своє майно і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що за законом вона матиме право заповідала ОСОБА_1 . Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно – житловий будинку АДРЕСА_1 , який остання фактично прийняла після померлого ОСОБА_4 , але не оформила своїх прав. Позивач єдина прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви приватному нотаріусу Наконечній Н.П., якою була заведена спадкова справа № 7/2024. Постановою зазначеного нотаріуса від 15 травня 2025 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що в правовстановлюючому документі - свідоцтві про право на спадщину від 18.12.2001 року зазначено адресу будинку - АДРЕСА_1 , в той час як в реєстрі речових прав за цією адресою зареєстрований будинок за іншою особою згідно свідоцтва виданого 19.10.2004 року Біликівською сільською радою Миргородського району. У зв`язку з наведеним відсутні умови для одержання позивачем в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину за заповітом і вона змушена ставити вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку.
Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 червня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання та зобов`язано приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Наконечну Н.П. надати до суду копії матеріалів спадкової справи № 70/2024, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 18 липня 2025 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 .
11 серпня 2025 року до суду надійшли пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в яких останній зазначив, що не заперечує відносно реалізації своїх прав на спадкування позивачем ОСОБА_1 за умови, коли та доведе, що спадкове нерухоме майно, на яке вона претендує, не є тотожним майну, власником якого він є на відповідній правовій підставі, з реєстрацією відповідного речового права у встановленому законом порядку. ОСОБА_2 є власником садиби разом з земельною ділянкою, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідні відомості містяться і в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Номер адреси його садиби присвоєно на підставі відповідного рішення органу місцевого самоврядування – колишнього виконавчого комітету Біликівської сільської ради. 
Ухвалою суду від 09 вересня 2025 року підготовче провадження по справі закрито, призначено справу для судового розгляду по суті та зобов`язано Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Миргородської міської ради надати до суду матеріали інвентаризаційної справи на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_4 та матеріали інвентаризаційної справи на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_2 .
13 січня 2026 року до суду надійшла заява позивача, в якій вона просила змінити предмет позову до наступного: ПРОШУ: визнати за мною, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою с. Мала Глуша, Любешівського району Волинської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 .
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, у поданій до суду заяві просила проводити розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечувала (а.с. 69-70).
Третя особа та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених у поясненнях.
Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст. 77-78 ЦПК України.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Білики Миргородського району Полтавської області помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 25 квітня 2007 року (а.с. 7, 37 на звороті).
Станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (попередня адреса: АДРЕСА_2 ) зареєстровано за реєстровим № 33 реєстраційній книзі 1 за ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 грудня 2001 року виданого державним нотаріусом Першої Миргородської ДНК та зареєстровано в реєстрі за № 2-2712, що підтверджується довідкою від 03 березня 2025 року № 78-Д, повідомленням від 24 червня 2025 року № 103 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18 грудня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2712 (а.с. 14, 35 на звороті, 42, 46).
Згідно із заповітом від 06 квітня 2006 року, ОСОБА_4 усе своє майно, в тому числі жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та ощадні книжки які знаходяться в Миргородському відділені ощадного банку № 3088,3088/051,3088/01, 3088/025 по рахунках №№ НОМЕР_3 заповів ОСОБА_3 , 1952 року народження (а.с. 8, 39).
Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла ОСОБА_3 , у зв`язку з чим Першою Миргородською нотаріальною конторою заведено спадкову справу
Після смерті ОСОБА_4 , спадщину прийняла та оформила мати позивача – ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 11 січня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі № 1-83 (спадкова справа № 348 заведена 22 червня 2007 року Першою Миргородською ДНК) (а.с. 39 на звороті).
Однак, за життя ОСОБА_3 не отримала свідоцтва про право власності на спадкове майно, а саме, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (попередня адреса: АДРЕСА_2 ), після померлого ОСОБА_4 ..
Згідно з архівною довідкою від 10 грудня 2025 року № 07-06/185, виданою Архівним відділом Миргородської районної військової адміністрації Полтавської області, у рішенні дванадцятої сесії шостого скликання Біликівської сільської ради від 25 травня 2012 року значиться: Керуючись ст. 37 Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська рада вирішила: Затвердити назви вулиць та номери будинків по АДРЕСА_3 . ОСОБА_3 .
Крім того, у рішенні третьої сесії сьомого скликання Біликівської сільської ради від 17 грудня 2015 року значиться: Керуючись п. 41 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та на виконання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їх символіки» сільська рада вирішила: 1. Перейменувати назви вулиць АДРЕСА_1 .
Згідно з відомостями від 06 травня 2025 року № 571, за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстроване місце проживання осіб: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у період з 19 березня 2003 року по 21 червня 2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у період з 19 березня 2003 року по 01 серпня 2024 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у період з 13 січня 1994 року по 08 травня 2007 року (а.с. 9).
ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Білики Миргородського району Полтавської області померла мати позивача – ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 19 листопада 1972 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 30 березня 1993 року, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 01 серпня 2024 року (а.с. 10-12, 34 на звороті).
Відповідно до заповіту від 29 липня 2024 року, зареєстрованого в реєстрі за № 04-33-1-9, посвідченого ОСОБА_6 , посадовою особою органів місцевого самоврядування – адміністратором відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Миргородської міської ради, Полтавської області, ОСОБА_3 , розуміючи значення своїх дій, добровільно, без будь-якого примусу, як фізичного так і морального на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право заповідала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13, 35).
Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла її дочка – ОСОБА_1 , у зв`язку із чим приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області заведено спадкову справу № 70/2024 на підставі заяви від 20 вересня 2024 року № 443 (а.с. 32-39).
Відповідно до довідки про зареєстрованих осіб з померлим на день його смерті від 08 квітня 2025 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 34).
15 травня 2025 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Наконечної Н.П. з метою оформлення спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, що знаходиться АДРЕСА_1 , який вона фактично прийняла після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , але не оформила своїх прав.
Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Наконечної Н.П. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину зв`язку з тим, що в реєстрі речових прав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано право власності на будинок з господарськими будівлями за ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_7 , виданого 19 жовтня 2004 року Виконавчим комітетом Біликовської сільської ради (а.с. 15-16).
Відповідно до рішення Виконавчого комітету Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області від 27 квітня 2004 року № 13, заслухавши заяву ОСОБА_2 , та керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконком сільської ради вирішив: 1. Дозволити гр. ОСОБА_2 перевести літню кухню в тимчасове – житлове приміщення в АДРЕСА_4 (а.с. 45).
Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 19 жовтня 2004 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19 жовтня 2004 року № 5111987, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 57-58).
Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності.
Згідно зі ст. 1220 ЦК України, внаслідок смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на все належне їй майно.
Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Тобто, за змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.
Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено – ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права.
Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності, в тому числі, в порядку спадкування.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1223, ч. 1 ст. 1220 ЦК України).
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Судом встановлено, що спадкодавиці ОСОБА_3 належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач є спадкоємицею по заповіту майна, яке належало померлим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , вчинила дії по прийняттю спадщини, тому ОСОБА_1 набула право на це майно в порядку спадкування.
Оскільки право позивача на оформлення її спадкових прав на будинок з господарськими будівлями померлої ОСОБА_3 порушено, то воно підлягає судовому захисту.
Оскільки рішенням дванадцятої сесії шостого скликання Біликівської сільської ради від 25 травня 2012 року фактично було змінено номер будинку, який є предметом спору у даній справі, позивач позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно. За таких обставин її право на спадщину підлягає захисту саме у спосіб визнання за нею права власності на будинок з господарськими будівлями за заповітом.
Позовні вимоги ОСОБА_1 не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню у повному обсязі.
В зв`язку з тим, що позивач не просив стягувати судові витрати з відповідача, тому суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, ст.ст. 5, 10, 12, 13, 88, 263, 264, 265, 266, 273, 354 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою с. Мала Глуша, Любешівського району Волинської області, РНОКПП: НОМЕР_1 , в порядку спадкування за заповітом право власності на будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 .
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя	  	О.  А.  Городівський