номер провадження справи 6/161/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.01.2026 Справа № 908/2643/25
м.Запоріжжя Запорізької області 

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федько О.А.,
за участю секретаря судового засідання Краснікової С.І.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні справу № 908/2643/25
за позовом: Публічного акціонерного товариства АКЦІОНЕРНОГО БАНКУ «УКРГАЗБАНК» (03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1)
до відповідача:  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
третя особа - 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОТЕРРА ГРУП» (70604, Запорізька область, м. Пологи, вул. Крилова, буд. 103)
третя особа - 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )
третя особа - 3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:  ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 )
третя особа - 4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІЛЬНИЙ НЕТ» (69097, м.Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка, буд. 6, кв. 23, ідентифікаційний код 42981429)
третя особа - 5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватне підприємство «ІНФОТЕРРА»(69076, м. Запоріжжя, пр.Ювілейний, буд. 26-а, кв. 14, ідентифікаційний код 32105279)
про звернення стягнення на предмет іпотеки,

за участю представників сторін:
від позивача – Кузнєцова М.І. (самопредставництво), наказ від 17.12.2020 №326-н/пт;
від відповідача – не з`явився;
від третьої особи - 1,2 - Рєпін В.В.;
від третьої особи-3 - Бойко Є.В.;
від третіх осіб 4,5 – не з`явились.

Процесуальні дії по справі.
27.08.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вх. №2889/08-07/25) Публічного акціонерного товариства АКЦІОНЕРНОГО БАНКУ «УКРГАЗБАНК» до відповідача: ОСОБА_1 про: звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» (код ЄДРПОУ 23697280, місцезнаходження: 03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1) за Договором №1484/2020/ЗОД-МСБ про приєднання до Правил надання кредиту клієнтам мікро- та малого бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів мікро- та малого підприємництва «Доступні кредити 5-7-9%» в АБ “УКРГАЗБАНК” від 03.09.2020 року в загальній сумі 251 432,73 грн, що складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 226 740,80; заборгованості по процентах (компенсація ФРП) - 2 4691,93 грн на нерухоме майно – квартира АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) - шляхом проведення прилюдних торгів під час примусового виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки в рамках процедури виконавчого провадження з визначенням початкової ціни нерухомого майна, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 27.08.2025, здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2643/25 та визначено до розгляду судді Федько О.А.
Ухвалою суду від 01.09.2025 позовну заяву ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (вхід. № 2889/08-07/25 від 27.08.2025) залишено без руху, надано позивачеві десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2643/25, присвоєно справі номер провадження 6/161/25, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 09.10.2025 об 11 год. 30 хв. Залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «ВІЛЬНИЙ НЕТ» та ПП «ІНФОТЕРРА». 
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 09.10.2025 підготовче засідання відкладено на 30.10.2025 об 11 год. 00 хв.
Ухвалою суду від 30.10.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Постановлено закрити підготовче провадження у справі № 908/2643/25 та призначити справу № 908/2643/25 до судового розгляду по суті на 27.11.2025 о 10 год. 30 хв.
В судовому засіданні 27.11.2025 було оголошено перерву до 16.12.2025 о 10 год. 30 хв.
Ухвалою суду від 16.12.2025 розгляд справи було відкладено в судому засіданні на 06.01.2026 об 11 год. 00 хв.
В судове засідання 06.01.2026 з`явились представник позивача, представник третьої особи ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП», треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . 
Відповідачка, треті особи ТОВ «ВІЛЬНИЙ НЕТ» та ПП «ІНФОТЕРРА» до суду не з`явились. Ухвала суду від 16.12.2025 у зв`язку з відсутністю зареєстрованого електронного кабінету направлена відповідачці у паперовому вигляді на її адресу місця реєстрації: АДРЕСА_1 та вручена 22.12.2025. Ухвала суду від 16.12.2025 доставлена до електронних кабінетів третіх осіб 4,5 в ЄСІКС 16.12.2025 о 17 год. 34 хв., про що свідчать довідки про доставку електронного листа. 
Відповідач, треті особи ТОВ «ВІЛЬНИЙ НЕТ» та ПП «ІНФОТЕРРА» не повідомили суду про наявність поважних причин неявки в судове засідання, жодних заяв або клопотань до суду не скерували.
Ураховуючи належне повідомлення учасників справи, які не з`явились до суду, про дату, час і місце розгляду справи, за відсутності поважних причин неявки, суд ухвалив розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 та представників ТОВ «ВІЛЬНИЙ НЕТ», ПП «ІНФОТЕРРА».
В судовому засіданні 06.01.2026 судом, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення. Суд повідомив строк виготовлення повного тексту рішення, роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
В якості підстави для звернення з позовом позивач зазначив, що 03.09.2020 між АБ «УКРГАЗБАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНФОТЕРРА ГРУП» було укладено Договір №1484/2020/ЗОД-МСБ про приєднання до Правил надання кредиту клієнтам мікро-, малого та середнього бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів малого та середнього підприємництва «Доступні кредити 5-7-9%» в АБ «УКРГАЗБАНК» (далі – Договір). Зазначений вище Договір є договором на приєднання відповідно до ст. 634 ЦК України. Публічна пропозиція (оферта) у розумінні ст.ст. 640-644 ЦК України укласти із Банком договір про надання кредиту за програмою «Доступні кредити 5-7-9%» - Правила надання кредиту клієнтам мікро-, малого та середнього бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів малого та середнього підприємництва «Доступні кредити 5-7-9%» в АБ «УКРГАЗБАНК». На виконання умов Договору про приєднання Позивачем було відкрито ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» з 03.09.2020 року по 02.11.2024 року (включно) кредитну лінію з лімітом 375 000,00 грн. Цільове використання (мета) кредитних коштів: на рефінансування кредитної заборгованості згідно кредитного договору №39284500-КД1 від 16.04.2019 р, укладеного Позичальником з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (кредит було надано на придбання основних засобів) (п. 4 Договору про приєднання). У зв`язку з невиконанням Позичальником умов Договору рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.05.2024 по справі №908/201/24 за позовом АБ «УКРГАЗБАНК» було стягнуто солідарно з ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «ВІЛЬНИЙ НЕТ», ПП «ІНФОТЕРРА» на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» заборгованість за договором №1484/2020/ЗОД-МСБ від 03.09.2020 станом на 31.07.2023 у розмірі 270 432,73 грн (двісті сімдесят тисяч чотириста тридцять дві грн. 73 коп.), з яких 244 656,19 грн (двісті сорок чотири тисячі шістсот п`ятдесят шість грн. 19 коп.) - прострочена заборгованість по кредиту, 1 084,61 грн (одна тисяча вісімдесят чотири грн. 61 коп.) - прострочена заборгованість по процентах, 24 691,93 грн. (двадцять чотири тисячі шістсот дев`яносто одна грн. 93 коп.) - заборгованість по процентах (компенсація ФРП).
За твердженням позивача, у зв`язку з частковим виконанням зазначеного судового рішення, станом на 21.07.2025 Позичальник має прострочену заборгованість по кредиту у розмірі 251 432,73 грн, що складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 226 740,80; заборгованість по процентах (компенсація ФРП) - 24 691,93 грн.
Для забезпечення виконання зобов`язань за Договором приєднання було укладено низку договорів забезпечення, зокрема з ОСОБА_1 03.09.2020 було укладено Договір іпотеки №1484/2020/ЗОД-МСБ-І, що посвідчений Нечипуренком О.О., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №15798. Відповідно до п.1.1. Договору іпотеки цей Договір забезпечує всі вимоги Іпотекодержателя, які випливають з Договору №1484/2020/ЗОД-МСБ про приєднання до Правил надання кредиту клієнтам мікро-, малого та середнього бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів малого та середнього підприємництва «Доступні кредити 5-7-9%» в АБ «УКРГАЗБАНК» від 03 вересня 2020, укладений між Іпотекодержателем та ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП».
Відповідно до п.2.1. Договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно – квартира АДРЕСА_4 та належить Іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія САВ №329039 від 31.03.2007, виданого Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради №953 р від 05.03.2007, зареєстрованого Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 03.04.2007 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим №18368739 (номер запису 34826 в книзі 189), витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.04.2007 номер 14123275. Зазначає, що право власності Іпотекодавця на квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.09.2020, номер запису про право власності 37986313, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2158006123101, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №222298414 від 01.09.2020 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №222518189 від 03.09.2020.
У зв`язку з невиконанням позичальником (ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП») зобов`язань за кредитним договором, позивач звернувся з даним позовом до суду для захисту порушеного права. Позивач зауважує, що звернення з позовом до суду має на меті захист державних інтересів і недопущення нанесення економічної шкоди державі (понад 94,94% статутного капіталу АБ «УКРГАЗБАНК» належить державі в особі Міністерства фінансів України).
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву.
Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
30.09.2025 до суду надійшли пояснення від третьої особи ОСОБА_2 , за змістом яких останній просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень, посилаючись на Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та практику Європейського суду з прав людини зазначив, що виселення особи з єдиного житла без урахування індивідуальних обставин є порушенням статті 8 Конвенції. Крім зазначеного наголосив, що відповідальність ОСОБА_1 як поручителя є припиненою. За змістом додаткових пояснень (вх. №20444/08-08/25 від 09.10.2025) ОСОБА_2 повідомив, що у спірній квартирі крім ОСОБА_1 проживає внутрішньо переміщена особа – сестра ОСОБА_2 . Відтак вважає, що звернення стягнення на єдине житло, в якому проживає ВПО та член сім`ї військовослужбовця суперечить принципам гуманності, пропорційності та справедливості. У запереченнях на відповідь АБ «УКРГАЗБАНК» (вх. №210828/08-08/25 від 16.10.2025) ОСОБА_2 виклав аргументи, зазначені раніше в поясненнях та додаткових поясненнях. 
26.11.2025 ОСОБА_2 надіслав до суду додаткові пояснення (вх. 23892/08-08/25), в яких додатково звернув увагу суду на необхідність застосування при розгляді справи принципу пропорційності, зокрема, щодо втручання у право на житло відповідача.
У письмових поясненнях, які надійшли до суду 30.09.2025 ОСОБА_3 заперечив проти позову. Зазначив, що ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по травень 2025 року здійснювали платежі на рахунок позивача. Втім, у зв`язку накладеним приватним виконавцем арештом на рахунок, наразі не мають можливості самостійно здійснювати платежі. Зазначив, що відповідальність ОСОБА_1 як поручителя припинена.
ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» надано до суду письмові пояснення (вх. №2368/08-08/25, сформовані в системі Електронний суд 22.11.2025), в яких зазначено, що підприємство здійснювало господарську діяльність на території Пологівського району Запорізької області, яка з лютого 2022 р. перебуває під окупацією або в зоні бойових дій. Майно підприємства знищене. Директор товариства ОСОБА_2 зазначає, що з вересня 2024 по травень 2025 року ним та ОСОБА_3 здійснювалися платежі на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 07.05.2024 року у справі № 908/201/24, за винятком окремих місяців, коли через арешт рахунків ОСОБА_2 за іншим провадженням виконання зобов`язань було тимчасово призупинене. У травні 2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Котулою Артемом Олександровичем були відкриті виконавчі провадження за позовом АБ «Укргазбанк» до ТОВ «Інфотерра Груп», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які згодом об`єднано у зведене виконавче провадження № 77257389. У межах цього провадження виконавець наклав арешти на банківські рахунки, що фактично унеможливило подальше самостійне здійснення платежів. Зазначає, що на адресу ОСОБА_1 надійшла Вимога №132/17301/2025 вiд 28.05.2025р., на яку директор ТОВ ОСОБА_2 надав відповідь з інформацією про дії засновників щодо погашення заборгованості. Директор ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» звертався до приватного виконавця Котули А.О. із заявою про стягнення з грошового забезпечення військовослужбовця, однак відповідних дій виконавець не вчинив.
У відповіді на пояснення третіх осіб ПАТ АТ «Укргазбанк» (вх. №20168/08-08/25, сформована в системі Електронний суд 06.10.2025 та вх. №20185/08-08/25 від 06.10.2025, вх. №20784/08-08/25 від 13.10.2025) зазначило, що звернення стягнення на предмет іпотеки є спеціальним правом іпотекодержателя в разі невиконання основного зобов`язання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Позивач указує, що чинне законодавство не передбачає безумовної заборони звернення стягнення на єдине житло, яке є предметом іпотеки. Так само реєстрація третіх осіб, в тому числі внутрішньо переміщених, не впливає на законність вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки. Також зауважив, що підставою звернення з даним позовом є відсутність альтернативного способу відшкодування для кредитора. Вважає помилковим посилання третіх осіб на припинення іпотеки за аналогією з порукою.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
03.09.2020 між АБ «УКРГАЗБАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНФОТЕРРА ГРУП» було укладено Договір №1484/2020/ЗОД-МСБ про приєднання до Правил надання кредиту клієнтам мікро-, малого та середнього бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів малого та середнього підприємництва «Доступні кредити 5-7-9%» в АБ «УКРГАЗБАНК» (далі – Договір). 
Зазначений вище Договір є договором про приєднання відповідно до ст. 634 ЦК України. Публічна пропозиція (оферта) укласти із Банком договір про надання кредиту за програмою «Доступні кредити 5-7-9%» - Правила надання кредиту клієнтам мікро-, малого та середнього бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів малого та середнього підприємництва «Доступні кредити 5-7-9%» в АБ «УКРГАЗБАНК». 
Пунктами 1, 2 Договору сторони погодили, що загальний ліміт кредитної лінії складає 375000,00 грн. Кредитна лінія відкривається з 03.09.2020 по 02.11.2024 (включно). Позичальник погашає кредит у строки дії ліміту відповідного періоду та в сумі перевищення фактичної заборгованості по кредиту цього періоду над лімітом кредитної лінії наступного періоду, відповідно до графіку зменшення ліміту кредитування (додаток 1 до договору про приєднання).
У зв`язку з невиконанням Позичальником (ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП») своїх зобов`язань за Договором рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.05.2024 по справі №908/201/24 за позовом АБ «УКРГАЗБАНК» було стягнуто солідарно з ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «ВІЛЬНИЙ НЕТ», ПП «ІНФОТЕРРА» на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» заборгованість за договором №1484/2020/ЗОД-МСБ від 03.09.2020 станом на 31.07.2023 у розмірі 270 432,73 грн (двісті сімдесят тисяч чотириста тридцять дві грн. 73 коп.), з яких 244 656,19 грн (двісті сорок чотири тисячі шістсот п`ятдесят шість грн. 19 коп.) - прострочена заборгованість по кредиту, 1 084,61 грн (одна тисяча вісімдесят чотири грн. 61 коп.) - прострочена заборгованість по процентах, 24 691,93 грн. (двадцять чотири тисячі шістсот дев`яносто одна грн. 93 коп.) - заборгованість по процентах (компенсація ФРП).
Рішення Господарського суду Запорізької області від 07.05.2024 у справі №908/201/24 набрало законної сили 07.06.2024.
Статтею 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено підстави звільнення від доказування. Зокрема, господарським процесуальним законодавством визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 3 ст. 75 ГПК України).
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 у справі №910/9823/17.
Оскільки рішення господарського суду Запорізької області від 07.05.2024 року у справі №908/201/24 набрало законної сили 07.06.2024, таке судове рішення має преюдиціальне значення, а встановлені в ньому факти повторного доведення не потребують.
Для забезпечення виконання зобов`язань за Договором №1484/2020/ЗОД-МСБ від 03.09.2020 між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Іпотекодавець) 03.09.2020 було укладено Договір іпотеки №1484/2020/ЗОД-МСБ-І, посвідчений Нечипуренком О.О., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №1578 (надалі –Договір іпотеки). 
Відповідно до п.1.1. Договору іпотеки цей Договір забезпечує всі вимоги Іпотекодержателя, які випливають з Договору №1484/2020/ЗОД-МСБ про приєднання до Правил надання кредиту клієнтам мікро-, малого та середнього бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів малого та середнього підприємництва «Доступні кредити 5-7-9%» в АБ «УКРГАЗБАНК» від 03 вересня 2020, укладений між Іпотекодержателем та ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП». 
Відповідно до п.2.1. Договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно – квартира АДРЕСА_4 та належить Іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія САВ №329039 від 31.03.2007, виданого Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради на підставі розпорядження голови Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради №953 р від 05.03.2007, зареєстрованого Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 03.04.2007 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим №18368739 (номер запису 34826 в книзі 189), витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.04.2007 номер 14123275; право власності Іпотекодавця на квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.09.2020, номер запису про право власності 37986313, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2158006123101, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №222298414 від 01.09.2020 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №222518189 від 03.09.2020. 
Відповідно до п.3.1.7 Договору іпотеки Іпотекодержатель має право у разі невиконання Позичальником умов кредитного договору (у тому числі порушення строку погашення кредиту, графіку погашення кредиту, строків сплати процентів за користування кредитними коштами) звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок іпотеки свої вимоги за кредитним договором у повному обсязі, що визначаються на момент виконання цих вимог, включаючи проценти, комісії, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання зобов`язання, неустойку, необхідні витрати на утримання, звернення стягнення та реалізацію предмета іпотеки. 
Відповідно до п.6.2 Договору іпотеки у разі порушення Іпотекодавцем та/або Позичальником умов кредитного договору та або умов Договору іпотеки Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та Позичальнику, якщо він відмінний від Іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у тридцятиденний строк від дня надсилання письмової вимоги та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. 
Відповідно до п. 6.3. Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. 
За умовами пункту 6.5. Іпотечного договору за рахунок предмета іпотеки Позивач має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи суму кредиту, процентів, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання (а у випадках, передбачених законом, кредитним чи договором іпотеки – пеню, штрафи, комісії), витрати, пов`язані з пред`явленням вимоги за кредитним договором і зверненням стягнення та реалізації предмета іпотеки, витрати на утримання і збереження предмета іпотеки, витрати на страхування предмета іпотеки, а також інших збитків, завданих порушенням умов кредитного договору або цього договору. 
Відповідно до п. 6.6. Договору іпотеки, реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» та з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку».
11.06.2025 ОСОБА_1 було направлено вимогу вих.№132/17301/2025 від 28.05.2025, за змістом якої повідомлено про наявність заборгованості за кредитним договором станом на 08.05.2025 в сумі 252 517,34 грн, у випадку непогашення якої протягом 30 днів з дня одержання вимоги банк ініціюватиме звернення стягнення на предмет іпотеки. Вимога отримана відповідачем 17.06.2025 та залишена без задоволення. 
Згідно з відповіддю №1946730 від 29.10.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_4 належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2158006123101. В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про обтяження, тип обтяження: заборона на нерухоме майно, номер запису про обтяження: 38014832, дата реєстрації 03.09.2020, підстава: договір іпотеки від 03.09.2020, обтяжувач: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», код ЄДРПОУ 23697280.
Станом на дату звернення Банку до суду з позовною заявою сума боргу за Договором №1484/2020/ЗОД-МСБ про приєднання до Правил надання кредиту клієнтам мікро-, малого та середнього бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів малого та середнього підприємництва «Доступні кредити 5-7-9%» від 03.09.2020 становить 251 432, 73 грн, з яких прострочена заборгованість по кредиту – 226 740,80 грн, заборгованість по процентах (компенсація ФРП) – 24 691,93 грн.
Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. 
Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Згідно зі статтею 15,16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частиною першою статті 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Відповідно до частини першої статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частини 1, 2, 4 ст. 11 ГПК України).
Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).
Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини 1, 2 ст. 321 ЦК України).
Як установлено судом, 03.09.2020 між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки №1484/2020/ЗОД-МСБ-І для забезпечення виконання зобов`язань за Договором №1484/2020/ЗОД-МСБ від 03.09.2020, укладеного між Позивачем та ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП». Предметом іпотеки є нерухоме майно – квартира АДРЕСА_4 та належить відповідачеві на праві власності.
За приписами ст. 1 Закону України «Про іпотеку» (далі за текстом - Закон) іпотека – вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом. 
Стаття 3 вказаного Закону визначає, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.
Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.
Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. 
Судом установлено, що позичальник, ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» належним чином не виконав своїх зобов`язань за договором №1484/2020/ЗОД-МСБ від 03.09.2020, внаслідок чого рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.05.2024 по справі №908/201/24 було стягнуто солідарно з ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «ВІЛЬНИЙ НЕТ», ПП «ІНФОТЕРРА» на користь позивача заборгованість за таким договором, яка станом на 31.07.2023 становила 270 432,73 грн, з яких 244 656,19 грн - прострочена заборгованість по кредиту, 1 084,61 грн - прострочена заборгованість по процентах, 24 691,93 грн - заборгованість по процентах (компенсація ФРП).
Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. 
Частинами 1, 4 ст. 33 Закону передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Статтею 35 Закону визначено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотеко держателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
11.06.2025 Відповідачу було направлено вимогу вих.№132/17301/2025 від 28.05.2025, за змістом якої повідомлено про наявність заборгованості за кредитним договором станом на 08.05.2025 в сумі 252 517,34 грн, у випадку непогашення якої протягом 30 днів з дня одержання вимоги банк ініціюватиме звернення стягнення на предмет іпотеки. Вимога отримана 17.06.2025. Втім, ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» в повному обсязі не виконало своїх зобов`язань. На час розгляду справи заборгованість за договором №1484/2020/ЗОД-МСБ від 03.09.2020 складає 251 432, 73 грн, з яких прострочена заборгованість по кредиту – 226 740,80 грн, заборгованість по процентах (компенсація ФРП) – 24 691,93 грн.
У статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ. Вказане означає, що окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд має керуватися аксіомою цивільного судочинства, за якою у всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом принципу верховенства права.
Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. 
Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці послідовно зазначає, що концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві.
Згідно з Конвенцією поняття «житло» не обмежується приміщенням, яке законно займано або створено. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме – від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем.
Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення ЄСПЛ від 13 травня 2008 року у справі «Мак Кан проти Сполученого Королівства»).
Крім того, втручання у право на повагу до житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою (рішення ЄСПЛ у справі «Зехентнер проти Австрії»).
Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У частині ж другій цієї статті зазначено, що попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Таким чином, правомочності власника не є абсолютними, законом можуть встановлюватися певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення балансу інтересів у суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права.
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ втручання держави в право власності повинне відповідати критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном у розумінні Конвенції.
Зокрема, згідно з рішенням ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які у свою чергу мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання - пропорційним законній меті.
У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.
Критеріями пропорційності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції та у право на житло, гарантоване ст. 8 Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.
Втручання у право власності повинне мати нормативну основу в національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними.
Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів.
Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.
Таким чином, оцінка відповідності втручання у право особи європейським стандартам правомірності такого втручання охоплює такі критерії, які мають оцінюватися у сукупності: 1) законність вручання (згідно із законом); 2) легітимна мета (виправданість втручання загальним інтересом); 3) дотримання принципу пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою, тобто необхідність у демократичному суспільстві.
Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції констатує порушення, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І, навпаки, встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.
Будь-які приписи, зокрема і приписи Конвенції, слід застосовувати з урахуванням обставин кожної конкретної справи, оцінюючи поведінку обох сторін спору.
Підсумовуючи висновки про принципи застосування статті 8 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, викладені у рішеннях ЄСПЛ, звернення стягнення на предмет іпотеки – квартиру, яка належить відповідачці, можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до приватного життя та права на житло, передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві.
Вирішуючи питання, чи є спірна квартира «житлом» для відповідачки суд виходить з того, що вказана квартира набута нею у власність у 2007 році, а з 12.10.1979 року зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є адреса такої квартири. Відтак, суд дійшов висновку, що відповідачка має достатні та триваючі зв`язки зі спірною квартирою, а отже така квартира є для ОСОБА_1 «житлом» в розумінні статті 8 Конвенції.
Як установлено судом, оскільки ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» порушило свої зобов`язання за договором перед банком, відповідно до Закону України «Про іпотеку» банк має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. Отже, втручання у право власності відповідачки здійснюється згідно з законом.
Щодо легітимної мети такого втручання, суд вважає обґрунтованим посилання позивача, що звернення банку з позовом до суду має на меті захист державних інтересів і недопущення нанесення економічної шкоди державі (понад 94,94% статутного капіталу АБ «УКРГАЗБАНК» належить державі в особі Міністерства фінансів України).
Відтак, суду належить оцінити пропорційність втручання у право власності на житло відповідачки, тобто надати відповідь на питання, чи існує розумне співвідношення між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. На переконання суду, питання про звернення стягнення на предмет іпотеки – квартиру, яка належить на праві власності відповідачці та є її житлом, у контексті пропорційності застосування такого заходу має оцінюватися, зокрема, з урахуванням обставин щодо наявності чи відсутності іншого житла, а також із дослідженням питання дотримання балансу між захистом майнових інтересів банківської установи, статутним капіталом якої володіє держава, та захистом права власності відповідачки на житло.
Як свідчать матеріали справи, зокрема, відповідь №1946730 від 29.10.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у власності відповідачки перебуває лише один об`єкт нерухомого майна - квартира АДРЕСА_4 , в якому зареєстроване її місце проживання та де вона фактично проживає. Отже, спірна квартира є для ОСОБА_1 єдиними житлом. Також суд ураховує, що таке майно відповідачка придбала не за рахунок кредитних коштів, а набула у власність на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_4 від 31.03.2007, виданого Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради на підставі розпорядження голови Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради №953 р від 05.03.2007.
Поза увагою суду не може залишитися той факт, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який згодом було неодноразово продовжено, та який триває дотепер.
Дослідивши питання пропорційності втручання у право власності відповідачки на житло, суд з урахуванням всіх обставин справи, у спорі між юридично нерівними суб`єктами, в якому більш вразливою та слабкою стороною є саме відповідач у справі, надає перевагу захисту права власності ОСОБА_1 . Позбавлення відповідачки, яка є людиною пенсійного віку (1948 р.н.), під час дії воєнного стану, права власності на квартиру, яка для неї є єдиним житлом, внаслідок невиконання ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» та іншими особами, які є поручителями, грошових зобов`язань за кредитним договором, не відповідає принципу пропорційності втручання у право власності та у право на житло відповідачки. 
Крім зазначеного суд оцінює можливість позивача відновити свої майнові права та отримати суму заборгованості в розмірі 251 432,73 грн іншими заходами, менш обтяжливими для відповідача. Так, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» та поручителі за кредитним договором - ОСОБА_2 , ОСОБА_4 - здійснюють погашення своїх грошових зобов`язань у виконавчих провадженнях, відкритих, зокрема, Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Котулою А.М., в порядку черговості вимог стягувачів. У зв`язку з зазначеним суд виснує, що позивач не позбавлений можливості отримати стягнуті за судовим рішенням грошові кошти від ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 як поручителів, у виконавчому провадженні. 
Отже, з урахуванням причин, які зумовили втручання у право власності ОСОБА_1 , як звернення стягнення на житло, у суду є всі підстави вважати, що такий захід є непропорційним переслідуваній меті отримання банком задоволення своїх майнових вимог за рахунок предмета іпотеки. Задоволення позовних вимог у даній справі та фактично позбавлення ОСОБА_1 права власності на житло, покладе на останню надмірний тягар у світлі пропорційності втручання у право власності.
Ураховуючи встановлені обставини у даній справі, предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, внаслідок чого суд відмовляє у задоволенні позову.

Щодо розподілу судових витрат.
Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства, віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на позивача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд - 
ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.
Судовий збір за подання позовної заяви покласти на позивача.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК Українита підписано 16.01.2026.
Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за вебадресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.А. Федько