Справа № 640/23204/21 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бжассо Н.В., 
за участі секретаря судового засідання Музики І.О.,
за участі сторін:
представника позивача: Лоскутова С.П. (згідно з ордером)
представника відповідача Аветюка С.В. (згідно витягу з ЄДРПОУ),
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одеса за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна Механізована колона-4-Т» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пересувна Механізована колона-4-Т» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення №7240/07-02 від 30 березня 2021 року що складене ГУ ДПС в Одеській області;
- визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення №7245/07-02 від 30 березня 2021 року що складене ГУ ДПС в Одеській області.
07 вересня 2021 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі № 640/23204/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до п. 2 розділу II Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» справу передано на розгляд Донецькому окружному адміністративному суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 травня 2025 року, справу № 640/23204/21 передано для розгляду судді Донецького окружного адміністративного суду Черникової А.О.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року адміністративну справу № 640/23204/21 прийнято до провадження.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року адміністративну справу № 640/23204/21 передано за територіальною підсудністю на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду (буд. 14, Фонтанська дорога, м. Одеса, Одеська область, 65000).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2025 року справу № 640/23204/21 передано для розгляду судді Одеського окружного адміністративного суду Бжассо Н.В.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року справу прийнято до розгляду та вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначене підготовче засідання на 04 серпня 2025 року.
В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначає, що посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ «Пересувна Механізована колона-4-Т». За результатами перевірки складено акт № 3585/15-32-07-02/01353491 від 10.03.2021 року. Актом перевірки встановлено порушення ТОВ «Пересувна Механізована колона-4-Т» ПКУ, в результаті чого занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість та завищено суму від`ємного значення з ПДВ . Представник позивача зазначає, що підприємством позивача було надано під час проведення перевірки всі необхідні первинні документи по господарським взаємовідносинам з ТОВ «НБД-ІНЖИНІРИНГ» та ТОВ «ІНТРОБУД». Представник позивача зазначає, що висновки акту перевірку складені на підставі податкової інформації щодо вказаних контрагентів, яка, враховуючи індивідуальний характер юридичної відповідальності та відсутності відповідних доказів порушень податкового законодавства саме по господарським операціям з позивачем, не може бути використана у якості доказу та не повинна нести для позивача будь-яких негативних наслідків.
Від представника відповідача, ГУ ДПС в Одеській області, надійшов відзив на позов, згідно з яким, у контрагентів позивача не було відповідних трудових та виробничих ресурсів для виконання умов договорів про виконання робіт. Також, надані до перевірки первинні документи не відповідають вимогам законодавства щодо їх оформлення.
29.07.2025 року від представника відповідача, ДПС України, надійшов відзив на адміністративний позов в частині визнання протиправним та скасування рішення ДПС України від 23.06.2021 № 14040/6/99-00-06-01-03-06. Спірне рішення про результати розгляду скарги не є таким, що прийняте у зв`язку з реалізацією управлінських повноважень, а є актом вирішення спору в досудовому порядку, не створює юридичного наслідку для позивача, а визнання цього рішення протиправним та його скасування не призведе до відновлення порушеного права.
Згідно з заявою від 09.10.2025 року представник позивача просив зменшити розмір позовних вимог, а саме виключити позовну вимогу щодо визнання протиправним та скасування рішення Державної податкової служби України про результати розгляду скарги №14040/6/99-00-06-01-03-06 від 23.06.2021 року та виключити ДПС України з учасників справи.
Ухвалою суду від 13.10.2025 року, яка занесена до протоколу підготовчого засідання, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 30.10.2025 року. 
Від позивача надійшли пояснення у справі.
Від представника відповідача, ГУ ДПС в Одеській області надійшли заперечення щодо пояснень представника позивача.
Під час судового розгляду справи представник позивача підтримав позов з підстав зазначених у позовній заяві. 
Представник відповідача позов не визнав з підстав вказаних у відзиві на позов.
Суд вислухав представників сторін, розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками справи докази в їх сукупності та робить наступні висновки.
На підставі направлень, виданих ГУ ДПС в Одеській області від 19.02.2021 року № 1763/15-32, від 19.02.2021 року № 1762/15-32, на підставі наказу ГУ ДПС в Одеській області від 19.03.2020 року № 805-п, проведена позапланова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна Механізована колона-4-Т» щодо дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні за грудень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх періодах.
За результатами перевірки, 10.03.2021 року, посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області складено Акт № 3585/15-32-07-04/01353491, з огляду на який, відповідачем, встановлено порушення ТОВ «Пересувна Механізована колона-4-Т»:
- п. 44.1, ст.44, пп. «а» 198.1, абзаців першого-третього п. 198.2, абзаців першого-другого п. 198.3 і абзацу третього п. 198.6 ст.198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, статті 1, пункту 2 статті 9 Закону № 996, п. п. 2.1, 2.4, 2.7 ст. 2 Положення № 88, в результаті чого завищено суму від`ємного, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21 Декларації) на суму 129502 грн.;
- заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет в сумі 826 168 грн., в тому числі:за грудень 2020 року – 826168,00 грн.
На підставі висновків, що наведені в акті перевірки від 10.03.2021 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення:
№7240/07-02 від 30 березня 2021 року, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2020 року у сумі 129502 грн.
№7245/07-02 від 30 березня 2021 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 1 032 710 грн., у тому числі: за податковими зобов`язаннями – 826168 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями – 206542 грн.
Відповідно до положень п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно п. п. 44.1, 44.2 ст. 44 ПКУ, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Згідно з п.180.1 ст.180 ПК України, платником податку на додану вартість є: 1) будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; 2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку;
Відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Згідно з п.187.1 ст.187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 статті 14 ПКУ, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з п.198.5 ст.198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, відповідні податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу); б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних. З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”.
Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з п.201.10 ст.201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Відповідно до п. 198.6 статті 198 ПКУ, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Згідно з ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. 
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. 
Суд зазначає, що висновки відповідача, зазначені в акті перевірки, які стали підставою для прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, щодо заниження податку на прибуток та податку на додану вартість ґрунтуються на доводах щодо нереальності господарських операцій позивача з контрагентами ТОВ «НБД-ІНЖИНІРИНГ» та ТОВ «ІНТРОБУД».
Суд встановив, 05.12.2020 року ТОВ «ПМК-4-Т» (замовник) та ТОВ «ІНТРОБУД» (підрядник) уклали договори № 05/12-01 та № 05/12-01/1, за умовами яких підрядник зобов`язався власними силами виконати ремонтні роботи щодо виготовлення та монтажу куполу для ангару.
На підтвердження реальності умов вказаного договору позивачем надано: податкові накладні, акти виконаних робіт, видаткові накладні, зведені кошторисні розрахунки вартості об`єкта будівництва, локальні кошториси, договірні ціни, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, підсумкові відомості.
01.12.2020 року ТОВ «ПМК-4-Т» (замовник) та ТОВ «НБД-ІНЖИНІРИНГ» (виконавець) уклали договір підряду № 12/03, згідно з умовами якого підрядник зобов`язався здійснити роботи по виготовлення та монтажу металоконструкцій.
На підтвердження реальності умов вказаного договору позивачем надано: податкові накладні, акти виконаних робіт, видаткові накладні, зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкта будівництва, локальний кошторис, договірну ціну, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, підсумкову відомість.
Щодо посилань в акті перевірки на податкову інформацію стосовно контрагентів позивача ТОВ «НБД-ІНЖИНІРИНГ» та ТОВ «ІНТРОБУД», суд зазначає наступне.
Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку, зокрема, від фактичної сплати контрагентами податків до бюджету, від перебування за юридичною адресою.
Будь-яке автоматизоване співставлення, чи дані отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні процесуального закону, оскільки, автоматизоване співставлення, зокрема придбаних та реалізованих контрагентами товарів, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення податкових зобов`язань платника.
Такі висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду, що наведені у постановах від 29 березня 2019 року у справі № 808/3412/16, від 16 квітня 2020 року у справі 805/5017/15-а.
Суд зазначає, що недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, водночас такі докази податковим органом в акті перевірки не наведено.
Разом з тим, суд враховує та погоджується з доводами відповідача, що з наданих актів виконаних робіт неможливо встановити, характер, кількість робіт, що виконувались, місцезнаходження проведення робіт, кількість використаних матеріалів, техніки, енергоносії, кошторисну трудомісткість витрат праці по даним договорам. 
Також, суд враховує, що до перевірки надано акти приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2020 року за формою, яка самостійно розроблена постачальниками, яка не відповідає формі №КБ-2В та не містить обов`язкових реквізитів первинних документів, передбачених ст. 9 Закону України від 16.07.99 р. №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і Положенням про документальне забезпечення записів у бухобліку, затвердженим наказом Мінфіну України від 24.05.95 р. №88. 
Відповідно до п. 138.2 ПКУ, витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухобліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу,але такі самостійно розроблені форми мають містити обов`язкові реквізити первинних документів, передбачені ст. 9 Закону України від 16.07.99 р. №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і Положенням про документальне забезпечення записів у бухобліку, затвердженим наказом Мінфіну України від 24.05.95 р. №88. 
На думку суду, наведені відповідачем зауваження до первинних документів, що надані позивачем до перевірки гне можна вважати «неістотними недоліками»
Таким чином, суд робить висновок, що наданими позивачем первинними документами не підтверджується реальність виконання господарських операцій між позивачем та його контрагентами ТОВ «НБД-ІНЖИНІРИНГ» та ТОВ «ІНТРОБУД» у спірний період, у зв`язку із чим, відповідачем правомірно прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
З урахуванням викладеного, суд робить висновок про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна Механізована колона-4-Т».
Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 94, 139, 173-183, 192-228, 243, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна Механізована колона-4-Т» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Пересувна Механізована колона-4-Т» (вул. Асташкіна буд. 5, м. Одеса, Одеська область, 65020, код ЄДРПОУ 01353491).
Відповідач – Головне управління ДПС в Одеській області (адреса: вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУВП: 44069166).
Відповідач - Державна податкова служба України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04655, код ЄДРПОУ43005393)
Повний текст рішення складений та підписаний судом 10 лютого 2026 року.

Суддя Н.В. Бжассо 

.