ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2026 року   Справа № 902/1109/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. ,  суддя Маціщук А.В. 
секретар судового засідання Першко А.А.
за участю представників сторін:
від позивача: Тимощук Є.С.
від відповідача 1: Трибіда Т.В.
від відповідача 2: Івашківська А.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 11 листопада 2025 року у справі №902/1109/25 (повний текст складено 17 листопада 2025 року, суддя Яремчук Ю.О.)
за позовом ОСОБА_1 
до: 1. Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області 2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Мед Поділля" 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська енергетична біржа"
про визнання недійсним результату аукціону та договору купівлі-продажу

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 11 листопада 2025 року у справі №902/1109/25 задоволено клопотання від 16 жовтня 2025 року №01-04-01/1439 (від 16.10.2025 вх. № канц. 01-34/11246/25) Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи. Призначено у справі №902/1109/25 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Вінницькому відділенню Київського науково – дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
На розгляд експертизи поставлено наступні питання:
3.1 Чи виконано підпис у чотирьох примірниках протоколу про результати електронного аукціону SPE001-UA-20250622-93003 в графі "Переможець електронного аукціону: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 " Легковим С.М., чи іншою особою? 
3.2 Чи виконано підпис, та рукописний напис " ОСОБА_1 ", рукописний напис "21.07.2025" у двох примірниках заяви щодо підпису протоколу у паперовій формі від 21.07.2025 ОСОБА_1 , чи іншою особою? 
3.3 Чи виконано підпис у заяві на участь у приватизації об`єкта малої приватизації від 23.06.2025 ОСОБА_1 , чи іншою особою? 
3.4 Чи виконаний підпис у згоді потенційного покупця щодо взяття на себе зобов`язань, визначених умовами продажу від 23.06.2025 ОСОБА_1 , чи іншою особою? 
3.5 Чи виконано підпис у заяві потенційного покупця про ознайомлення з об`єктом приватизації від 23.06.2025 ОСОБА_1 , чи іншою особою? 
3.6 Чи виконаний підпис у заяві потенційного покупця щодо відсутності застосування до нього обмежень, передбачених статтею 8 Закону України “Про приватизацію державного і комунального майна” ОСОБА_1 , чи іншою особою?
Витрати на проведення судової експертизи покладено на відповідача - Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області та зобов`язано його здійснити оплату за проведення судової експертизи на протязі 3-х днів з дня отримання рахунку, докази про що надати суду (платіжне доручення, квитанція тощо).
Провадження у справі № 902/1109/25 зупинено до отримання висновку судової експертизи.
Не погодившись з постановленою ухвалою, позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Вінницької області від 11 листопада 2025 року у справі №902/1109/25 та ухвалити нове рішення, яким у відмовити у призначенні судової експертизи.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що призначена судом першої інстанції судова експертиза не стосується предмета спору та не входить до предмета доказування у даній справі, у зв`язку з чим судом було порушено засади господарського судочинства, визначені статтями 2, 13, 74– 76 Господарського процесуального кодексу України.
Предметом спору є перевірка правомірності дій організатора електронного аукціону щодо дискваліфікації переможця аукціону ОСОБА_1 . Протиправність таких дій обґрунтовується відсутністю у Порядку проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №432 від 10 травня 2018 року, а також у Законі України "Про приватизацію державного і комунального майна" будь-яких правових підстав для мотивування дискваліфікації з підстав, зазначених відповідачем, а також перевищенням відповідачем меж наданих йому повноважень.
Апелянт зазначає, що за своєю правовою природою спір у цій справі є публічно-правовим за змістом та зводиться до оцінки законності оспорюваного акту відповідача саме станом на момент його прийняття. У такому спорі суд повинен досліджувати виключно ті обставини та докази, які існували на час ухвалення рішення про дискваліфікацію, оскільки подальше формування доказів не може легалізувати протиправні дії суб`єкта владних повноважень чи організатора аукціону.
На переконання скаржника, висновок експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи не впливає та не може вплинути на вирішення питання щодо наявності або відсутності у відповідача законних підстав для дискваліфікації учасника аукціону. Така експертиза не здатна замінити правове обґрунтування дій відповідача та фактично спрямована на створення нового доказу, який не існував на момент виникнення спірних правовідносин. Суд, призначаючи експертизу, фактично сприяв стороні відповідача у формуванні доказової бази постфактум, що суперечить принципам змагальності сторін та допустимості доказів.
Крім того, за доводами апелянта, призначення експертизи з дослідження обставин, які не заявлялись позивачем як підстава позову та не мають правового значення для встановлення законності дискваліфікації, свідчить про фактичний вихід суду за межі позовних вимог та зміну предмета доказування всупереч принципу диспозитивності, закріпленому у статті 14 ГПК України. Такими діями суд підмінив оцінку правомірності оспорюваного рішення дослідженням обставин, які не є визначальними для вирішення спору, що також суперечить вимогам статті 236 ГПК України.
Окрім цього, апелянт стверджує, що ухвала про призначення експертизи постановлена з порушенням вимог статті 99 ГПК України, оскільки суд не встановив та не обґрунтував наявність передбачених законом умов для її призначення. У справі наявні всі необхідні та належні докази, які існували на момент прийняття оспорюваного акту, а спір може бути вирішений на підставі письмових доказів, пояснень сторін та правової оцінки дій відповідача.
Посилання суду на наявність сумнівів є формальним та декларативним, оскільки в ухвалі не зазначено, у чому саме полягають такі сумніви, з яких доказів вони випливають та чому ці сумніви неможливо усунути без застосування спеціальних знань. За відсутності належного мотивування призначення експертизи судом першої інстанції є безпідставним, а відповідна ухвала – незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Листом №902/1109/25/6282/25 від 02 грудня 2025 року матеріали справи витребувано з Господарського суду Вінницької області.
18 грудня 2025 року до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №902/1109/25.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19 грудня 2025 року у справі №902/1109/25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 11 листопада 2025 року у справі №902/1109/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на "19" січня 2026 р. об 11:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №2.
24 грудня 2025 року через систему "Електронний суд" ЄСІТС від представника ОСОБА_1 - адвоката Тимощука Євгенія Сергійовича надійшла заява про участь у судовому засіданні у справі №902/1109/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05 січня 2026 року у справі №902/1109/25 задоволено заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Тимощука Євгенія Сергійовича про участь у судовому засіданні у справі №902/1109/25 в режимі відеоконференції.
05 січня 2026 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "МЕД ПОДІЛЛЯ" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останнє вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, прийнятою у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін.
ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "МЕД ПОДІЛЛЯ" стверджує, що доводи апелянта зводяться до твердження про відсутність у організатора аукціону повноважень на перевірку підпису учасника та, відповідно, неправомірність дискваліфікації. Такі твердження не відповідають правовій природі процедури електронного аукціону та фактичним обставинам справи. Після завершення аукціону настає стадія кваліфікації, під час якої перевіряється відповідність поданих учасником документів встановленим вимогам, у тому числі належність їх підписання конкретною особою. Невідповідність підпису є законною підставою для дискваліфікації учасника. Комісією органу приватизації при розгляді документів, отриманих від оператора електронного майданчика ТОВ "Українська енергетична біржа", встановлено, що підписи у поданих Легковим С.М. документах не відповідають підпису, зазначеному у його паспорті. Підпис у паспорті є офіційним зразком підпису особи та використовується для її ідентифікації, а істотна відмінність підписів обґрунтовано викликала сумніви у належності поданих документів саме апелянту. Правове значення підпису підтверджується практикою Верховного Суду, зокрема постановою від 22 січня 2020 року у справі №674/461/16-ц, у якій зазначено, що підпис є обов`язковим реквізитом письмового правочину, підтверджує волевиявлення особи та забезпечує її ідентифікацію. За таких обставин орган приватизації діяв у межах наданих повноважень, а доводи апеляційної скарги не спростовують законності дискваліфікації та не є підставою для її задоволення.
05 січня 2026 року через систему "Електронний суд" ЄСІТС від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Мед Поділля" - адвоката Івашківської Альони Олександрівни надійшла заява про участь у судовому засіданні у справі №902/1109/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06 січня 2026 року у справі №902/1109/25 задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Мед Поділля" - адвоката Івашківської Альони Олександрівни про участь у судовому засіданні у справі №902/1109/25 в режимі відеоконференції.
12 січня 2026 року через систему "Електронний суд" ЄСІТС від представника Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області - адвоката Трибіди Тетяни Василівни надійшла заява про участь у судовому засіданні у справі №902/1109/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13 січня 2026 року у справі №902/1109/25 задоволено заяву представника Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області - адвоката Трибіди Тетяни Василівни про участь у судовому засіданні у справі №902/1109/25 в режимі відеоконференції.
12 січня 2026 від Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області надійшов відзив на апеляційну скаргу. Відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги та вважає, що встановлення справжності підпису Легкова С.М. можливе виключно шляхом проведення судової почеркознавчої експертизи, оскільки вирішення цього питання потребує спеціальних знань у галузі криміналістики та почеркознавства, якими суд та учасники справи не володіють. Господарським судом Вінницької області правомірно та обґрунтовано призначено почеркознавчу експертизу, оскільки її проведення має істотне значення для правильного вирішення спору. Саме результати такої експертизи дозволяють ідентифікувати виконавця підпису, встановити умови його виконання та отримати фактичні дані, що мають доказове значення для оцінки дій учасника аукціону. За наявності обґрунтованих сумнівів щодо справжності документів, почеркознавча експертиза є необхідним та єдино можливим інструментом для досягнення об`єктивності судового розгляду. Питання, поставлені судом перед експертом, безпосередньо стосуються предмета позову та спрямовані на з`ясування обставин, які мають істотне значення для встановлення фактичних підстав дискваліфікації учасника електронного аукціону. Висновок експерта у цій частині впливає на можливість надання належної правової оцінки діям органу приватизації. Хоча сторонами подано всі наявні на дату прийняття оспорюваного акту документи, саме з них і вбачається істотна розбіжність у підписах Легкова С.М., що і зумовило виникнення спору. Водночас такий спір не може бути вирішений виключно на підставі письмових доказів та пояснень сторін, оскільки ані учасники справи, ані суд не є суб`єктами, які володіють спеціальними знаннями для самостійного встановлення справжності підпису. За таких умов висновок експерта не може бути замінений іншими засобами доказування, а призначення експертизи відповідає вимогам статті 99 ГПК України.
В судовому засіданні 19 січня 2026 року було заслухано пояснення представників апелянта та відповідачів, які повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзивах на неї.
Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала - скасуванню.
При цьому колегія суддів виходила з наступного.
11 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області про:
визнання незаконним та скасування Акта №111 від 29 липня 2025 року про дискваліфікацію переможця електронного аукціону №SPE001-UA-20250622-93003 у зв`язку з поданням неправдивих відомостей, складений комісією органу приватизації, утвореної наказом органу приватизації - Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області від 29 грудня 2023 року №190 "Про покладання обов`язків у роботі по приватизації та створення комісії органу приватизації", та затвердженого начальником Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області Кушніром С.І.;
визнання недійсним результатів електронного аукціону №SPE001-UA-20250622-93003 в частині визначення переможця електронного аукціону ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Мед Поділля" з подальшими діями щодо оформлення права власності на об`єкт аукціону;
зобов`язання Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області затвердити результати аукціону №SPE001-UA-20250622-93003 з переможцем ОСОБА_1 та укласти з переможцем електронного аукціону ОСОБА_1 договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації на умовах, визначених у протоколі про результати електронного аукціону №SPE001-UA-20250622-93003, який підписано ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українське енергетична біржа".
Позовні вимоги обґрунтовані твердженнями позивача про незаконність та безпідставність прийняття Акта №111 від 29 липня 2025 року про його дискваліфікацію, відсутність у організатора аукціону повноважень на перевірку підпису учасника, а також перевищення відповідачем меж наданих йому законом повноважень під час здійснення кваліфікації результатів аукціону.
Зокрема, ОСОБА_1 зазначає, що дискваліфікація переможця аукціону на підставі "сумнівів щодо справжності підпису" є протиправною, оскільки: 
1. Відсутня правова підстава у Порядку №432 та Законі України "Про приватизацію державного і комунального майна";
2. Перевищені повноваження організатора аукціону;
3. Порушено принцип правової визначеності (стаття 19 Конституції України, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
16 жовтня 2025 року на адресу Господарського суду Вінницької області надійшло клопотання б/н від 16.10.2025 від Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області про призначення почеркознавчої експертизи.
Вказане клопотання мотивоване тим, що у наданих органу приватизації оператором електронного майданчика ТОВ "Українська енергетична біржа" документах, зокрема, заяві потенційного покупця щодо відсутності застосування до нього обмежень, передбачених статтею 8 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", щодо підписання протоколу у паперовій формі, про ознайомлення з об`єктом приватизації, згоді потенційного покупця щодо взятих на себе зобов`язань, визначених умовами продажу, заяві на участь у приватизації малої приватизації, а також протоколі про результати електронного аукціону №SPE001-UA-20250622-93003, комісією органу приватизації було виявлено, що дані документи підписані не ОСОБА_1 , оскільки, підпис ОСОБА_1 зазначений у його паспорті серії НОМЕР_2 , виданим Ленінським РВ УДМС України у Вінницькій області 11 квітня 2013 року, повністю відрізняється від підписів, проставлених у вище перелічених отриманих документах, що суперечить встановленому порядку проведення аукціонів, тому документ може бути визнаний недійсним, якщо буде доведено, що підпис підроблено або особа, що підписала, не мала на це прав, паспорт містить зразок підпису, який використовується для ідентифікації особи, тобто необхідно перевірити, чи ОСОБА_1 підписував вище перелічені документи і чи не було зловживань іншими особами, тому Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області просить суд призначити почеркознавчу експертизу, на розгляд якої поставити питання, чи підпис, проставлений у вище перелічених документах належить ОСОБА_1 чи іншій особі.
05 листопада 2025 року на адресу місцевого суду від ОСОБА_1 надійшло заперечення б/н від 05 листопада 2025 року щодо призначення почеркознавчої експертизи.
Позивач стверджував, що питання, які заявник клопотання просить винести на вирішення експерта не стосуються предмету доказування, не впливають та не можуть вплинути на суть вирішення справи, оскільки дана експертиза не замінить обґрунтування дій на момент прийняття оспорюваного акту про дискваліфікацію учасника аукціону. За доводами позивача, суд має оцінити правомірність дій відповідача 1 саме на момент прийняття ним оспорюваного акту, а відтак суд не повинен сприяти отримувати додаткові докази, які не існували на момент вчинення протиправних дій відповідачем 1 відносно ОСОБА_1 
06 листопада 2025 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про визнання підписів на документах, у яких заявник визнає обставини, перевірку яких відповідач бажає провести за допомогою експерта.
Розглянувши подане клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, матеріали справи, заперечення позивача, а також оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, Господарський суд Вінницької області дійшов висновку про наявність підстав для призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.
Суд виходив з того, що у матеріалах справи наявні документи, подані ОСОБА_1 для участі в електронному аукціоні, підписи на яких істотно відрізняються від підпису позивача, зазначеного у його паспорті, що об`єктивно зумовлює необхідність з`ясування їх належності конкретній особі. Встановлення обставин щодо виконання підписів у спірних документах потребує спеціальних знань у галузі почеркознавства, якими суд не володіє, а відповідні обставини не можуть бути достовірно встановлені без залучення експерта. За таких умов призначення судової почеркознавчої експертизи є необхідним для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування фактичних обставин справи і правильного вирішення спору по суті.
Однак, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду не може погодитись з такими висновками місцевого суду з огляду на наступне.
За приписами частини 2 статті 110 Господарського процесуального кодексу України призначення експертизи у справі є способом забезпечення доказів у справі, що здійснюється судом за заявою учасника справи.
Згідно з частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотання учасникам справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас, експертиза призначається для з`ясування питань, що потребують спеціальних знань.
Аналіз перелічених вище норм Господарського процесуального законодавства дозволяє зробити висновок про те, що судова експертиза є одним із видів доказів.
Крім того, відповідно до частини 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
Системний аналіз частини першої статті 101 ГПК України та частини першої статті 99 ГІІК України дає підстави дійти висновку, що суд призначає експертизу у випадку, коли для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо та якщо жодною стороною не наданий висновок експерта з питань, вирішення яких має значення для справи.
Тобто, Господарським процесуальним кодексом України на учасників процесу покладається обов`язок спочатку самостійно вжити заходи для надання експертного висновку і лише у разі відсутності такої можливості, що також має бути підтверджено відповідними доказами, звертається з клопотанням про призначення експертизи до суду.
При цьому за змістом частини другої статті 99 ГПК України питання про задоволення клопотання про призначення експертизи не залежить від обґрунтованості підстав для проведення експертизи, якщо сторона не обґрунтовує та не доводить обставини, які перешкоджали самостійному наданню висновків експерта.
Аналогічний правовий висновком викладено у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі №910/1668/19.
Також судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Тобто предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування, та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Колегія суддів зауважує, що питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Отже, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.
Крім того, відповідно до частини 1 статті 100 Господарського процесуального кодексу України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
В ухвалі також мають бути зазначені обставини справи, які мають значення для проведення судової експертизи. Недопустимим є порушення перед експертом питань, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі.
Господарські суди зобов`язані надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, які містяться в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
При цьому, факти, які належать до предмета доказування, необхідно відрізняти від інших фактів, які встановлюються при розгляді справи, однак не пов`язані з правильним вирішенням питання про права і обов`язки сторін.
Як вбачається з матеріалів справи №902/1109/25, предметом спору є перевірка правомірності дій організатора електронного аукціону щодо дискваліфікації переможця аукціону, зокрема з огляду на межі наданих відповідачу повноважень та відповідність таких дій вимогам Порядку проведення електронних аукціонів і Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна".
Водночас призначена судом першої інстанції судова почеркознавча експертиза спрямована на встановлення обставин, які самі по собі не є визначальними для вирішення спору по суті та не входять до предмета доказування у даній справі, оскільки оцінка правомірності дискваліфікації учасника аукціону здійснюється з урахуванням правових підстав прийняття відповідного рішення, а не виключно з`ясування факту виконання підпису певною особою.
Колегія суддів звертає увагу, що у матеріалах справи наявні всі докази, які існували на момент прийняття оскаржуваного рішення організатора аукціону, а встановлення та оцінка цих доказів не потребують залучення спеціальних знань, оскільки належать до повноважень суду при здійсненні правової оцінки доказів у справі.
Суд першої інстанції, призначаючи експертизу, не навів мотивів щодо дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, а також не обґрунтував, з яких підстав відповідні обставини неможливо встановити судом самостійно на підставі наявних матеріалів справи.
Проаналізувавши висновки місцевого суду в сукупності з матеріалами справи, суд апеляційної інстанції встановив, що поставлені судом на вирішення експертизи питання не стосуються предмета спору у даній справі. Суд на підставі поданих сторонами доказів зобов`язаний самостійно надати правову оцінку кожному доказу щодо його належності та допустимості, а також з`ясувати їх значення для встановлення правомірності чи неправомірності дій організатора електронного аукціону з дискваліфікації переможця. Без здійснення судом такої правової оцінки експерт не може робити відповідні висновки, так само як і експерт не наділений повноваженнями самостійно надавати правову оцінку доказам, на які посилаються сторони у справі. Суд, призначаючи експертизу, повинен зазначити, якими саме документами слід керуватися при її проведенні, що фактично потребує попередньої оцінки доказів до вирішення спору по суті, що є недопустимим. Належність і допустимість кожного доказу з`ясовуються судом під час дослідження доказів у процесі розгляду справи, а відтак відповідь на такі питання має надавати саме суд, а не експерт.
До предмета дослідження у даній справі входять обставини щодо правомірності дискваліфікації переможця електронного аукціону, відповідності дій організатора аукціону вимогам Порядку проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", а також меж реалізації відповідачем наданих йому повноважень. Отже, суд першої інстанції повинен був надати відповідь на питання, чи підстави, визначені управлінням в акті про дискваліфікацію учасника аукціону (а саме сумніви у підписі учасника), є достатніми та належними підставами для прийняття оспорюваного рішення. 
Беручи до уваги те, що оцінка поданих учасником аукціону документів, встановлення їх правового значення, а також правова кваліфікація спірних правовідносин є виключною прерогативою суду під час розгляду справи по суті, суд апеляційної інстанції не вбачає необхідності у застосуванні спеціальних знань для вирішення даного спору.
При цьому суд не може збирати докази з власної ініціативи.
Апеляційний суд зазначає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що питання, які поставлено на вирішення експертизи зводяться здобуття нових доказів у справі, яких не могло існувати на момент дискваліфікації учасника аукціону.
Колегія суддів також враховує засади господарського судочинства, визначені статтями 13 та 14 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності. Саме сторони визначають предмет і підстави своїх вимог та заперечень, обсяг доказів, на які вони посилаються, а суд не вправі виходити за межі заявленого спору та підміняти волевиявлення сторін щодо способів захисту їхніх прав. У даному випадку Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області, посилаючись на нібито підписання окремих документів іншою особою, фактично ставить під сумнів дійсність таких документів, однак із самостійними позовними вимогами про визнання їх недійсними до суду не зверталося, що свідчить про відсутність реалізації відповідного способу захисту у процесуальній формі, передбаченій законом.
Крім того, вирішальне значення у даній справі має та обставина, що ОСОБА_1 не заперечує факту підписання ним відповідних документів та прямо в судовому засіданні суду першої інстанції визнає, що всі подані документи були підписані саме ним. За таких умов заперечення іншої сторони щодо автентичності підпису за відсутності заявлених вимог про недійсність документів, а також за наявності визнання особою факту їх підписання, не може слугувати самостійною та достатньою підставою для призначення судової почеркознавчої експертизи. Фактично йдеться не про спір щодо встановлення особи, яка виконала підпис, а про надання правової оцінки доказам та поведінці сторін, що належить виключно до компетенції суду.
Колегія суддів звертає увагу відповідача, що підпис на паперовому носії за своєю правовою природою є способом фіксації та збереження волевиявлення особи, спрямованого на підтвердження змісту відповідного документа та надання йому юридичного значення; саме через підпис особа засвідчує, що викладена в документі інформація відповідає її внутрішній волі та усвідомленому наміру. За наявності сумнівів щодо факту або обсягу такого волевиявлення, законодавство не позбавляє особу права самостійно підтвердити належність документа та свою волю, у тому числі шляхом подання відповідної заяви. У даному випадку таке підтвердження було додатково надане ОСОБА_1 , який у заяві від 06 листопада 2025 року та в судовому засіданні прямо підтвердив власне волевиявлення щодо змісту спірних документів, що унеможливлює довільне тлумачення підпису як формального реквізиту без правового значення.
Постановляючи оскаржувану ухвалу від 11 листопада 2025 року суд першої інстанції дійшов висновку, що провадження у справі №902/1109/25 необхідно зупинити на час проведення експертизи.
З даного приводу суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Дане право кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07 липня 1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Європейський суд з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродньо встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
У пункті 74 рішення ЕСПЛ від 01 червня 2006 року у справі "Дульський проти України" (Заява №61679/00) Суд нагадав, що "розумний строк" провадження має бути оцінений відповідно до обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних державних органів, а також важливість предмета спору для заявника (див. серед інших "Фридлендер проти Франції" [GC], №30979/96, пункт 43, ECHR 2000-VI).
Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02 травня 2013 року, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15 березня 2012 року), "Зяя проти Польщі" (заява N 45751/10).
Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року).
Аналіз статті 228 ГПК України засвідчує, що зупинення провадження у справі може бути зумовлене об`єктивною необхідністю дотримання процесуальних строків розгляду справи та у випадках призначення судом експертизи також неможливістю проводити відповідні процесуальні дії, оскільки для проведення експертизи матеріали справи направляються до судово-експертної установи, а тому такий захід є цілком виправданим.
Господарським судам необхідно враховувати, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, в частині розумного строку розгляду справи.
Тривале безпідставне зупинення провадження у справі за відсутності підстав для призначення експертизи суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, та перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Виходячи з предмету та підстав заявленого позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції не наведено мотивів щодо дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування та які не можуть бути самостійно з`ясовані судом на підставі наявних матеріалів справи, а також не обґрунтовано підстав, з яких суд першої інстанції вважав, що підтвердити чи спростувати обставини, на які посилаються сторони, можливо лише шляхом залучення особи, яка володіє спеціальними знаннями у певній галузі.
За приписами статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Ухвала Господарського суду Вінницької області від 11 листопада 2025 року у справі №902/1109/25 таким вимогам не відповідає, оскільки суд достатньо формально підійшов до призначення експертизи у справі.
Таким чином, апеляційний господарський суд не погоджується із висновками місцевого суду щодо призначення у даній справі судової експертизи з питань, що винесені судом на її вирішення, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу вважає такою, що підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
У відповідності до 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Вінницької області від 11 листопада 2025 року у справі №902/1109/25- скасуванню, справу слід направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.
Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 280, 282, 284, Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 11 листопада 2025 року у справі №902/1109/25 задоволити.
Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 11 листопада 2025 року у справі №902/1109/25 скасувати. Справу №902/1109/25 направити до Господарського суду Вінницької області для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Справу №902/1109/25 повернути до Господарського суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "23" січня 2026 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б. 

Суддя   Філіпова Т.Л. 

Суддя   Маціщук А.В.