ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/25225/25
Провадження № 22-ц/820/133/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І., 
секретар судового засідання Заворотна А.В.
за участю представника відповідача - адвоката Іваницького А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2025 року (суддя Павловська А.А.).
Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У вересні 2025 року АТ «Сенс Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову зазначалось, що 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022.
11.08.2021 ОСОБА_1 через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank» звернувся до АТ «Альфа Банк» із пропозицією на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Банк прийняв пропозицію відповідача.
Позичальник також підписав довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту шляхом використання електронного цифрового підпису у вигляді одноразового ідентифікатора «3544», направленого йому 11.08.2021 на його номер телефону.
Таким чином, 11.08.2021 між банком та відповідачем було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із наступними основними умовами: тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту - «RED», мета кредиту - для особистих потреб; опис послуги - надання банком послуг з обслуговування кредитної картки, а також надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії, протягом строку дії якої після повернення наданого кредиту або його частини, банк здійснює подальше кредитування у межах її ліміту шляхом надання траншів. Ліміт кредитної лінії (максимальна сума кредиту) - 200000,00 грн; сума встановленої кредитної лінії - 47300,00 грн; процентна ставка - 35,99; тип процентної ставки - фіксована; тип картки - MasterCard Debit World; порядок повернення кредиту - щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн.
Сторони також узгодили, що всі відносини між позичальником та банком, що не врегульовані угодою, регулюються договором про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», який визначає всі інші мови надання та користування кредитом, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання чи неналежне виконання умов договору, додатково до тих, що вказані в угоді, і є невід`ємною частиною угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті банку: www.alfabank.ua.
Банк взяті відповідно до угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, випустивши кредитну картку та надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. відповідач кредитну картку активував та активно користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку. 
Водночас, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 119632,51 грн, з яких: 74324,33 грн - прострочене тіло кредиту, 45308,18 грн - відсотки за користування кредитом, які просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2025 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись з рішеннями суду першої інстанції, АТ «Сенс Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Зазначає, що систематичне використання кредитних коштів від дати укладення договору безперечно свідчить про те, що відповідач був повністю обізнаний з умовами кредитування, активував кредитну картку та свідомо користувався наданими банком кредитними коштами, проте неналежно виконував взяті на себе зобов`язання.
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору.
Вважає, що висновки суду першої інстанції про неможливість встановити правильність нарахування позивачем відповідачеві платежів з огляду на ненадання позивачем суду повного тексту оферти, спростовуються: наявним акцептом пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття кредитної лінії, договором про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк», яким регулюються відносини між позичальником та банком, що не врегульовані угодою, та який є публічно доступним, наявним розрахунком заборгованості за кредитним договором. 
Вказує, що умови кредитування відповідача чітко відображені у комплексі взаємопов`язаних документів: паспорті споживчого кредиту від 11.08.2021; акцепті пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки; довідці про ідентифікацію; виписці по рахунку з кредитною карткою; розрахунку заборгованості; договорі про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк», який є публічно доступним та яким регулюються всі правовідносини між позивачем та відповідачем, які не врегульовані угодою (права та обов`язки сторін, порядок зміни і припинення дії угоди, порядок нарахування відсотків, санкцій тощо, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов угоди тощо).
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 через свого представника Іваницького А.М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Іваницький А.М. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що АТ «Сенс Банк» на підтвердження позовних вимог надано копію акцепту АТ «Альфа Банк» пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якого позивач приймає пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та визначив суму кредитної лінії в розмірі 47300 грн, максимальний ліміт кредиту (кредитної лінії) склав 200000 грн, зі сплатою за користування кредитною лінією процентів за користування за ставкою 35,99 % (фіксована), обов`язковий місячний платіж - 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн, та яким визначено право банку щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку відповідача, в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу.
При цьому, позивачем не представлено доказів заповнення відповідачем пропозиції (волевиявлення) - оферти на укладення договору про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.
Акцепт АТ «Альфа Банк» пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії не містить підпису відповідача.
12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022.
З виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 11.08.2021 по 02.06.2025 вбачається, що відповідач користувався коштами банку.
У розрахунку заборгованості за кредитом позивач зазначає, що у відповідача станом на 02.06.2025 наявна заборгованість 119632,51 грн., з яких 74324,33 грн - прострочене тіло кредиту, 45308,18 грн - відсотки за користування кредитом. 
Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо суми заборгованості за кредитним договором, з врахуванням здійснених відповідачем платежів в погашення заборгованості за кредитним договором та відсутності доказів погодження відповідачем умов договору.  
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.
За положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За положеннями частини другої вказаної вище статті, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Разом з тим, позивачем не представлено належних та допустимих доказів укладення між сторонами кредитного договору (угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії) від 11.08.2021, з врахуванням того, що відсутня оферта (пропозиція відповідача позивачеві), яка б містила умови на яких відповідач пропонував видати йому кредит і на які банк погодився.
До матеріалів справи долучено копію акцепту АТ «Альфа Банк» пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка не містить підпису відповідача та не визнається останнім. 
За змістом вказаного вище акцепту АТ «Альфа Банк», зокрема, угода надана позичальнику у спосіб, обраний останнім у оферті на укладення цієї угоди. Однак, позивачем не представлено доказів заповнення відповідачем та підписання пропозиції (волевиявлення) - оферти на укладення договору про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.
Нормами частини другої статті 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Не заслуговують на увагу посилання позивача на підписання відповідачем 11.08.2021 паспорту споживчого кредиту та ознайомлення його таким чином з умовами кредитування, оскільки підписання споживачем паспорту споживчого кредиту є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця по наданню споживачу інформації. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року (справа № 393/126/20).
За змістом ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності.
На підставі викладеного слід дійти висновку, що паспорт споживчого кредиту не є складовою частиною кредитного договору, а є лише письмовою формою ознайомлення споживача до укладення договору з умовами виду кредитування для забезпечення споживачу можливості вибору умов кредитування.
Окрім того, паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором 11.08.2021, містить застереження про те, що наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають всі обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі; орієнтовна загальна вартість кредиту та орієнтовна реальна річна процентна ставка (враховуючи неможливість визначити модель поведінки клієнта по використанню та поверненню коштів відновлювальної кредитної лінії, сукупна вартість розрахована на прикладі).
А тому, паспорт споживчого кредиту не може бути визнаний належним і достатнім доказом на підтвердження обставин погодження сторонами умов кредитування, в тому числі щодо сплати відсотків за користування кредитом та комісії.
Акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, який міститься у матеріалах справи, не містить підпису відповідача, тому сам по собі не доводить факту погодження між сторонами у письмовому вигляді істотних умов договору.
Погодження банком (акцепт) обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії не свідчить про бажання іншої сторони - позичальника та волевиявлення відповідача на укладення кредитного договору на зазначених банком умовах.
Пропозиція (оферта) ОСОБА_1 укласти договір на певних умовах, які в подальшому могли бути прийняті банком позивачем надана не була. 
Згідно з частиною 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники мають рівні права щодо здійснення процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що на сторін покладений обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Надана позивачем разом з позовною заявою виписка по рахунку за період з 11.08.2021 по 02.06.2025, сама по собі, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів волевиявлення відповідача на укладення договору на зазначених позивачем умовах, не свідчить про погодження відповідачем умов договору щодо ціни договору: визначеного банком розміру відсотків за користування кредитом, сплати комісії, строку користування та не підтверджує наявності заборгованості за кредитом, з урахуванням здійснених платежів в сумі 164776,78 грн, яка перевищує суму кредиту та розмір заявлених позовних вимог.
За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції щодо відмови в позові за недоведеністю позовних вимог.
У апеляційній скарзі позивач посилається на умови Публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладання договору про банківське обслуговування фізичних осіб, як невід`ємну частину договору. Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цю Публічну пропозицію АТ «Альфа Банк» розумів відповідач та ознайомився і погодився з нею. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачем умови (оферта), відсутність домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та комісії, надана банком Публічна пропозиція АТ «Альфа Банк» не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи.
Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Щодо відшкодування витрат відповідача на професійну правничу допомогу в апеляційній інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача - адвокат Іваницький А.М. заявив про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн, понесених в суді апеляційної інстанції та долучив до відзиву ордер на надання правничої допомоги №1111331 від 18.11.2025, копію витягу від 18.11.2025 з договору про надання правничої допомоги від 18.11.2025, копію квитанції до прибуткового касового ордеру №18112025 від 18.11.2025 про сплату 8000 грн та квитанцію про направлення таких документів позивачу (дата доставки до Електронного кабінету - 28.11.2025 16:01). 
Згідно з п. 4.2 договору про надання правничої допомоги, розмір гонорару адвоката встановлюється на основі фіксованого розміру та становить 8000 грн; при встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Оплативши надані за договором послуги в сумі 8000 грн, відповідач фактично погодився, що ці послуги надані і виконані адвокатом в повному обсязі. 
Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Таким чином, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
На підставі частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Отже, у ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат.
За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У відповідності до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З урахуванням зазначених вище положень норм матеріального та процесуального права та наведених обставин, відсутності заперечень сторони позивача щодо розміру витрат, колегія суддів приходить до висновку про задоволення заяви представника відповідача про стягнення з позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного провадження в розмірі 8000 грн, які є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у апеляційному суді, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2025 року залишити без змін.
Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених на стадії апеляційного провадження. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення..

Повне судове рішення складено 06 січня 2026 року.

Суддя-доповідач       І.В. П`єнта

Судді:       А.П. Корніюк

О.І. Талалай