Справа № 352/1127/25 
Провадження № 22-ц/4808/130/26 
Головуючий у 1 інстанції ГРИНЬКІВ Д. В. 
Суддя-доповідач Бойчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача Бойчука І.В.,
суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів, за апеляційною скаргою представника Івано-Франківської міської ради на рішення Тисменицького районного суду від 21 жовтня 2025 року під головуванням судді Гринків Д.В. у м. Івано-Франківську,
в с т а н о в и в:
В травні 2025 року Івано-Франківська міська рада Івано-Франківської області звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень загальною площею 161 м2 по АДРЕСА_1 . Нежитлові приміщення розміщені на сформованій земельній ділянці комунальної власності площею 0,5956 га кадастровий номер 2625880201:01:004:0835 з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства. Державна реєстрація земельної ділянки здійснена відділом Держгеокадастру в Тисменицькому районі на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 25 січня 2010 року, однак речове право на ділянку не зареєстроване.
ОСОБА_1 згідно інформації ГУ ДПС в Івано-Франківській області за земельну ділянку площею 0,5956 га плату не декларує та не вносить. Речові права на спірну земельну ділянку відповідач як власник нерухомого майна розташованого на ній, належним чином не оформив та не зареєстрував.
Згідно з розрахунком, сума безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної форми власності на території Івано-Франківської міської територіальної громади становила 79 377,65 грн.
ОСОБА_1 13.12.2024 надсилалась претензія з пропозицією добровільно сплатити суму безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної власності на території м. Івано-Франківська за період з 01.01.2021 року по 31.12.2024 року, що становила 79 377,65 грн. Відповідачем відповідь на дану претензію не надавалась. Вказала, що раніше на розгляді в суді перебувала справа за аналогічним позовом про стягнення коштів за період з 25.03.2018 по 31.12.2020. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 11.10.2023 року позов задоволено частково та стягнуто зі ОСОБА_1 кошти в сумі 1912,16 грн за вказаний період.
Івано-Франківська міська рада просила стягнути з ОСОБА_1 на свою користь безпідставно збережених ним коштів за користування земельною ділянкою за період з 01.01.2021 до 31.12.2024 у розмірі 79 377,65 грн та судові витрати у справі.
Рішенням Тисменицького районного суду від 21 жовтня 2025 року задоволено частково позов Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності за період з 01.01.2021 по 31.12.2024 роки в сумі 3 657, 11 грн. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 111,61 грн.
У апеляційній скарзі представника Івано-Франківської міської радипосилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.
Зазначає, що застосування судом першої інстанції висновків ВП ВС у справі 635/4233/19 від 09.11.2021 року є безпідставними, оскільки правовідносини, які досліджувалися судами при розгляді справи №635/4233/19 не є подібними до правовідносин в цій справі, зокрема відрізняється зміст таких правовідносин, що виключає подібність даних правовідносин, а постанова ВП ВС є не релевантною та не може підлягати до застосування.
Зокрема в справі №635/4233/19 селищна рада звернулася з позовом про внесення змін до договору оренди земельної ділянки про збільшення розміру орендної плати та зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Апелянт не погоджується з перерахунок суми коштів які здійснені судом першої інстанції.Підставою якого є застосування іншої нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 2625880201:01:004:0835, розрахованої відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2016 № 831.
Апелянт вважає такі висновки необґрунтованими та протиправними.
Розрахунок нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту с. Братківці, визначений Методикою нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2016 № 831, був би можливим за умови розроблення та затвердження нової технічної документації з нормативної грошової оцінки земель населеного пункту у встановленому законодавством порядку.
Наданий висновок судової оціночно-земельної експертизи стосується розрахункової величини нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, а не нормативно-грошової оцінки земельної ділянки в розумінні ст. 1, 5 ЗУ «Про оцінку земель», тому визначено експертом розрахункова величина нормативно-грошової оцінки земельної ділянки не може бути застосована при здійсненні розрахунку суми безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки.
Оскільки, технічна документація затверджена рішенням Братковецької сільської ради від 29.12.2013 № 81, що розроблена відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 № 213, є чинною до початку застосування рішення Івано-Франківської міської ради від 27.06.2025р. № 152-53, отже сформовані витяги із технічної документації про нормативну грошову оцінку даної земельної ділянки, що містяться в матеріалах справи є належним та допустимим доказом нормативної грошової оцінки.
Предметом експертизи є розрахункової величини нормативно-грошової оцінки земельної ділянки станом на 2018, 2019, 2020 роки, розрахована відповідно до методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, затвердженою постановою КМУ від 16.11.2016 № 831. Дана методика була чинною у період з 30.02.2017 по 10.11.2021. Проте, предметом спору є стягнення коштів у період з 01.01.2021 по 31.12.2024. Розрахунок суми безпідставно збережених коштів не може проводитися на підставі перерахунку, здійсненого за методикою, що не була чинна ні під час затвердження рішенням Братковецької сільської ради від 29.12.2013 № 81 технічної документації, ні підчас періоду розрахунку.
Крім того особа, яка не погоджується із нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки, яка затверджена рішенням ради, наділена правом оскарження рішення сільської ради, яким затверджено технічну документацію щодо нормативної грошової оцінки землі. Наведене узгоджується з правовим висновком, висловленим Верховним Судом у постанові від 12.11.2018 у справі № 814/789/17. Однак відповідач, не погоджуючись із нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки, на основі якої позивачем здійснено розрахунок суми безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки, таким правом не скористався.
З огляду на вищенаведені обставини суд не може на власне переконання самостійно визначати інший розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, відмінний від відомостей, внесених в Державний земельний кадастр та здійснювати перерахунок суми безпідставно збережених коштів з цих підстав.
Розрахунок безпідставно збережених коштів за використання земельних ділянок було здійснено Івано-Франківською міською радою з урахуванням діючої нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що проводилась в 2013 році відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 року № 213, та яка була затверджена рішенням ХХІ сесії 6 демократичного скликання Братковецької сільської ради №81 від 29.12.2013, вступила в дію з 01.01.2015 року і є чинною в спірний період.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.
Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, ураховуючи таке.
Встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 28 січня 2015 року є власником нежитлових приміщень загальною площею 161 м2 за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.01.2024 (а.с.17зв-18).
Зазначене нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці площею 0,5956 га, кадастровий номер 2625880201:01:004:0835, цільове призначення: для ведення фермерського господарства (а.с.17).
Представниками Департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради 31.01.2024 було проведено обстеження земельної ділянки з кадастровим номером 2625880201:01:004:0835, яка розташована по АДРЕСА_1 та складено акт №91, відповідно до якого земельна ділянка сформована, їй присвоєно кадастровий номер 2625880201:01:004:0835. Державна реєстрація земельної ділянки була здійснена відділом Держгеокадастру в Тисменицькому районі на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 25.01.2010 року, однак речове право на земельну ділянку не зареєстровано. Цільове призначення земельної ділянки 01.02 Для ведення фермерського господарства. Площа земельної ділянки становить 0,5956 га. Рішенням Братковецької сільської ради №52 від 20.05.2016 ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на зміну цільового призначення земельної ділянки (а.с.10-11).
Згідно витягу із технічної документації від 29.11.2023 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 2625880201:01:004:0835 становить 347 911,11 грн (а.с. 13 зв).
Відповідно до витягу із технічної документації від 01.02.2024 №694 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 2625880201:01:004:0835 становить 365 654,58 грн (а.с. 13).
Згідно інформації Головного управління ДПС в Івано-Франківській обл. гр. ОСОБА_1 за земельну ділянку площею 0.5956 га кадастровий номер 2625880201:01:004:0835 протягом 2021-2023 рр. 2023-2024 років плату не декларує та не вносить (а.с.15,16).
Листом від 17.01.2024 Департамент комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради повідомив відповідача про необхідність оформлення права користування земельною ділянкою та здійснення плати за користування нею (а.с. 12).
Івано-Франківською міською радою Івано-Франківської області 13.12.2024 направлено ОСОБА_1 претензію щодо добровільної сплати безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою за період з 01.01.2021 по 31.12.2024 року у розмірі 79377,65 грн. (а.с.8-9).
У висновку експертів за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи від 07.03.2023 №192/23-28/423-430/23-28 зазначено, що розрахункова величина нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 2625880201:01:004:0835, відповідно до методики нормативно-грошової оцінки земель сільського господарського призначення, яка затверджена постановою КМУ від 16.11.2016 року №831 станом на 2018, 2019 та 2020 роки становить 11 469,71 грн (а.с.42-59).
У відповідності до розрахунку орендної плати за 2021-2024 роки за використання земельної ділянки з кадастровим номером 2625880201:01:004:0835 комунальної власності на території Івано-Франківської ТГ, проведений на підставі нормативно-грошової оцінки згідно висновку експертів від 07.03.2023 року, який виконаний ТОВ «Консалтингова компанія «Аудит експерт», така орендна плата у період з 01.01.2021 -31.12.2021 року становить 344,09 грн за рік, (площа земельної ділянки 0,5956, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з врахуванням індексації – 11 469,71 грн, ставка річної орендної плати – 3% від нормативної грошової оцінки, коефіцієнт індексації 1,1) у період з 01.01.2022-31.12.2022 рік – 883,17 грн за рік (площа земельної ділянки 0,5956, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з врахуванням індексації – 12 616,68 грн, ставка річної орендної плати – 7% від нормативної грошової оцінки, коефіцієнт індексації 1,15), у період з 01.01.2023-31.12.2023 рік – 1015,64 грн (площа земельної ділянки 0,5956, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з врахуванням індексації – 14 509,18 грн, ставка річної орендної плати – 7% від нормативної грошової оцінки, коефіцієнт індексації 1,051), у період з 01.01.2024-31.12.2024 рік – 1067,44 грн (площа земельної ділянки 0,5956, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з врахуванням індексації – 15 249,15 грн, ставка річної орендної плати – 7% від нормативної грошової оцінки, коефіцієнт індексації 1,12) (а.с.60).
Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 10.06.2025 року, наданої на запит ОСОБА_2 щодо розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 2625880201:01:004:0835, підставою для формування Витягів з нормативно грошової оцінки земельних ділянок стала технічна документація з нормативної грошової оцінки земель населеного пункту с. Братківці Братковецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, яка розроблена ДП «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» у 2013 році відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 р. № 213 з урахуванням змін, внесених згідно постанови Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 №843 (далі Методика №213) і Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів (далі — Порядок № 388/12262), затвердженого спільним наказом Держкомзему України, Мінагрополітики України, Мінбудархітектури України, Української академії аграрних наук від 27.01.2006 № 18/15/21/11 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05 квітня 2006 року за № 388/12262.
Дана технічна документація затверджена рішенням ХХІ сесії 6 демократичного скликання Братковецької сільської ради № 81 від 29.12.2013, вступила в дію з 01.01.2015 і не втратила чинності станом на сьогоднішній день. Таким чином розрахунок нормативної грошової оцінки у 2023-2024 роках здійснено із застосуванням даних передбачених технічною документацією та із врахуванням коефіцієнтів індексації за 2015-2024 роки. Вказано, що нормативно-грошова оцінка вказаної земельної ділянки згідно сформованих у 2023-2024 роках Витягів складає за 2023 рік – 347 911,11 грн, за 2024 рік – 365 654,58 грн (а.с.124-125).
Згідно із статтею 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 ЗК України реалізується через право постійного користування або право оренди.
Частиною 1 статті 93 і статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.
Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини 1 статті 96 ЗК України).
Принцип платного використання землі також передбачено статтею 206 ЗК України за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Земельний податок обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Отже, законодавець розмежовує поняття «земельний податок» та «орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності» в залежності від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.
Згідно з частинами 1-4, 9 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6-7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.
Про необхідність застосування статті 79-1 ЗК України та положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» при розгляді позову про стягнення безпідставно збережених коштів у виді недоотриманої орендної плати неодноразово зазначалося Верховним Судом, зокрема, у постановах від 29.01.2019 року у справах № 922/3780/17 та № 922/536/18, від 11.02.2019 року у справі № 922/391/18, від 12.04.2019 року у справі № 922/981/18, у яких міститься висновок про те, що для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без укладення правовстановлюючих документів та без державної реєстрації прав на неї встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є земельна ділянка, за фактичне користування якою міська рада просить стягнути безпідставно збережені кошти, сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові.
Задовольняючи часткового позов Івано-Франківської міської ради, суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір безпідставно набутих коштів орендної плати за землю, який підлягає стягненню з відповідача за період з 01.01.2021 по 31.12.2024 складає 3 657,11 грн.
До такого висновку суд першої інстанції прийшов з урахуванням нормативно-грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 2625880201:01:004:0835, яка станом на 2018, 2019 та 2020 роки становила 11 469,71 грн та з врахуванням коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель з 2020-2024 роки та розміру ставки річної орендної плати за 2021-2024 роки.
З такими висновками суду погоджується колегія суддів апеляційного суду.
Необґрунтованими є доводи апелянта про безпідставність застосування судом першої інстанції висновків ВП ВС у справі 635/4233/19 від 09.11.2021 року. Такі висновки підлягають застосуванню у цій справі.
Щодо доводів апелянта про необґрунтованість висновків суду першої інстанції з перерахунку суми безпідставно збережених коштів слід зазначити таке.
Встановлено, що єдиною можливою формою здійснення плати за землю для відповідача як землекористувача у цій справ є орендна плата.
В постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 922/3361/19 зазначено, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, що підтверджує дані про нормативну грошову оцінку.
Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 року у справі № 920/739/17.
Приписи пунктів 288.5.1, 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України вказують на те, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
Згідно з положеннями частини 5 статті 5, частини 1 статті 13 Закону України «Про оренду земель» для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка.
Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (стаття 13 Закону України «Про оцінку земель»).
Відповідно до статті 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення проводиться не рідше ніж на 5 - 7 років.
Велика Палата Верховного Суду у п. 7.28 постанови від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20 вказала, що земельним законодавством та ПК України не обмежується можливість подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом з Державного земельного кадастру.
У п. 7.29 та 7.30 вказаної постанови зазначено, що убачаються помилковими висновки судів, які застосовують приписи статей 20, 23 Закону України «Про оцінку земель» у спосіб тлумачення витягу про нормативну грошову оцінку певної земельної ділянки як єдиного належного доказу на підтвердження нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати чи повернення безпідставно збережених грошових коштів фактичним землекористувачем без оформлення орендного договору.
З огляду на зазначене Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеного в постанові від 29 травня 2020 року у справі № 922/2843/19, а саме: «при стягненні безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати нарахування мають здійснюватися позивачем не самостійно, а виключно на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель» (абзац другий пункту 37 постанови).
Також Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з огляду на те, що земельним законодавством та ПК України не обмежується можливість подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом з Державного земельного кадастру, належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка з Державного земельного кадастру, витяг з Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, наданий відповідно до статей 98 - 103 ГПК України, які містять інформацію щодо предмета спору в цій справі (п. 7.28 постанови).
Велика Палата Верховного Суду у справі 635/4233/19 від 09.11.2021 вказала, що з огляду на те, що особі, яка звернулася до суду за захистом порушених, невизнаних чи оспорюваних прав має бути гарантований ефективний судовий захист цих прав, тому вважала за можливе самостійно визначити розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, оскільки для визначення розміру нормативної грошової оцінки відсутня необхідність встановлювати факти, досліджувати докази та надавати їм правову оцінку.
Відповідно до ст. 289 ПКУ для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.
Вищенаведене спростовує доводи апелянта про те, що суд не може самостійно визначати інший розмір нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.
Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 10.06.2025 щодо розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 2625880201:01:004:0835, підставою для формування Витягів з нормативно-грошової оцінки земельних ділянок стала технічна документація з нормативної грошової оцінки земель населеного пункту с. Братківці Братковецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, яка розроблена ДП «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» у 2013 році відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 р. № 213 з урахуванням змін, внесених згідно постанови Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 №843 (далі Методика №213) і Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів (далі - Порядок № 388/12262), затвердженого спільним наказом Держкомзему України, Мінагрополітики України, Мінбудархітектури України, Української академії аграрних наук від 27.01.2006 № 18/15/21/11 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05 квітня 2006 року за № 388/12262.
На підставу своїх вимог апелянт вказує, що правильним є наданий ним розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 2625880201:01:004:0835 у сумі 79 377,65 грн, вчинений згідно Витягів із технічної документації з нормативної грошової оцінки земель населеного пункту с. Братківці Братковецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, яка розроблена ДП «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» у 2013 році. Вищевказана технічна документація затверджена рішенням Братковецької сільської ради № 81 від 29.12.2013, вступила в дію з 01.01.2015 і станом на сьогоднішній день є чинною і розрахунок нормативної грошової оцінки у 2023-2024 роках здійснено із застосуванням даних передбачених технічною документацією та із врахуванням коефіцієнтів індексації за 2015-2024 роки. 
У постанові Івано-Франківського апеляційного суду від 11.10.2023, яка набрала чинності, у справі №344/4528/21 між тими самими сторонами зазначено, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 2625880201:01:004:0835 станом на 2018, 2019 та 2020 роки становить 11 469,71 грн. Суд першої інстанції у цій справі з урахуванням встановлених судом обставин, які містяться в іншій справі і зазначені в постанові апеляційного суду від 11.10.2023, застосував у спірних правовідносинах саме цю нормативно-грошову оцінку земельної ділянки з урахуванням індексації та провів розрахунок орендної плати за 2021-2024 роки на підставі висновку експертів від 07.03.2023 (а.с.60). Іншої технічної документації, ніж яка є чинною та затверджена рішенням Братківської сільської ради від 29.12.2013 і якій суд дав належну правову оцінку, матеріали справи не містять.
Також суд першої інстанції звернув свою увагу на те, що у висновку експертів за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи від 07.03.2023 зазначено, що розрахункова величина нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 2625880201:01:004:0835, відповідно до методики нормативно-грошової оцінки земель сільського господарського призначення, яка затверджена постановою КМУ від 16.11.2016 №831 станом на 2018, 2019 та 2020 роки становить 11 469,71 грн.
Згідно інформації Державної служби статистики України про індексацію нормативної грошової оцінки земель за 2024 рік встановлено, що значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2024 рік становить 1,12 (зазначений коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується для всіх категорій земель і видів земельних угідь).
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель (пункт 289.2 статті 289 Податкового кодексу України).
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель у розрізі років становить, зокрема, за 2020 рік - 1,0; 2021 рік - 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,1 (для земель несільськогосподарського призначення); 2022 рік - 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,15 (для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь), 2023 рік - 1,051 (зазначений коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується для всіх категорій земель і видів земельних угідь).
Оскільки, розмір орендної плати на 2021 рік, встановлений у 3 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, а в подальшому з 2022 року по 2024 року змінився та становив 7 %, розмір безпідставно збережених коштів орендної плати буде складати: за 2021 рік - 378,50 грн; за 2022 рік – 1015,64 грн; за 2023 рік – 1067,44 грн; за 2024 рік – 1195,53 грн.
ОСОБА_1 не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, тому єдиною формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата, яку судом першої інстанції обґрунтовано визнано безпідставно набутими коштами у формі орендної плати за землю за період з 01.01.2021 по 31.12.2024 року у розмірі 3 657,11 грн. 
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що оскаржуване рішення судом першої інстанції постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. 
Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника Івано-Франківської міської ради залишити без задоволення.
Рішення Тисменицького районного суду від 21 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Постанову складено 13 січня 2026 року.

Суддя-доповідач:       І.В. Бойчук
Судді:         О.В. Пнівчук           О.О. Томин