ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
27 листопада 2025 року           справа №200/7529/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Казначеєва Е.Г., Гаврищук Т.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі № 200/7529/24 (головуючий І інстанції Аляб`єв І.Г.) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                              У С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту Відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі по тексту Відповідач-2) якому позивач просив: визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягала у ненарахуванні на невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 11.03.2016 року (включно) із застосуванням січня 2008 року місяцем підвищення доходу; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 11.03.2016 (включно), обчислену з врахуванням січня 2008 року місяцем підвищення доходу, в сумі 7 858,03 гривень, з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44; визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру підйомної допомоги в 2015 році, грошової допомоги на оздоровлення в 2015 році, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2015 році, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити перерахунок підйомної допомоги, виплаченої в 2015 році, грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2015 році, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2015 році, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум; визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка полягала у ненарахуванні на невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 12.03.2016 року по 27.01.2017 року (включно) із застосуванням січня 2008 року місяцем підвищення доходу; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 12.03.2016 по 27.01.2017 (включно), обчислену з врахуванням січня 2008 року місяцем підвищення доходу, в сумі 28 569,05 гривень, з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44; визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_4 , які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру підйомної допомоги в 2016 році, одноразової грошової допомоги за підписання контракту в 2016 році, грошової допомоги на оздоровлення в 2016 році, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок підйомної допомоги, виплаченої в 2016 році, одноразової грошової допомоги за підписання контракту, виплаченої в 2016 році, грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2016 році, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позову зазначає, що періоди з 08.07.2015 року по 11.03.2016 року проходив військову службу за контрактом у ІНФОРМАЦІЯ_5 (зараз ІНФОРМАЦІЯ_6 , який є відокремленим підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_1 ); з 12.03.2016 по 27.01.2017 включно – у ІНФОРМАЦІЯ_7 (зараз ІНФОРМАЦІЯ_8 , який є відокремленим підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_4 ).
За час проходження військової служби ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахування грошового забезпечення здійснювалося не в повному обсязі: зокрема, у період з 01.12.2015 року по 27.01.2017 року не нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, яка не виплачена станом і на день подання позову.
06.06.2024 року Позивач через свого представника звернувся через ІНФОРМАЦІЯ_9 до Відповідачів із заявами з проханням здійснити перерахунок грошового забезпечення та виплатити його в повному розмірі. 
Листом від 21.06.2024 року вих. № 09/02/580 ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі – Відповідач 1) відмовив у здійсненні перерахунку грошового забезпечення у зв`язку із відсутністю на те правових підстав.
Від ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі – Відповідач 2) у визначений законодавством термін та станом на день подання цього позову відповідь не надана. Таким чином, вказані дії Відповідачів призвели до отримання позивачем грошового забезпечення у меншому розмірі, ніж це передбачено законодавством. Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії на належний соціальний захист порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі № 200/7529/24 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягала у ненарахуванні на невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 11.03.2016 року (включно) із застосуванням січня 2008 року місяцем підвищення доходу; Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 11.03.2016 року (включно), обчислену з врахуванням січня 2008 року місяцем підвищення доходу, в сумі 7 858,03 гривень. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру підйомної допомоги в 2015 році, грошової допомоги на оздоровлення в 2015 році, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2015 році, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити ОСОБА_1 перерахунок підйомної допомоги, виплаченої в 2015 році, грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2015 році, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2015 році, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка полягала у ненарахуванні на невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 12.03.2016 року по 27.01.2017 року (включно) із застосуванням січня 2008 року місяцем підвищення доходу. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 12.03.2016 року по 27.01.2017 року (включно), обчислену з врахуванням січня 2008 року місяцем підвищення доходу, в сумі 28 569,05 гривень. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_4 , які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру підйомної допомоги в 2016 році, одноразової грошової допомоги за підписання контракту в 2016 році, грошової допомоги на оздоровлення в 2016 році, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити ОСОБА_1 перерахунок підйомної допомоги, виплаченої в 2016 році, одноразової грошової допомоги за підписання контракту, виплаченої в 2016 році, грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2016 році, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.      
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву.   
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.    
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.     
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 21.12.2015 року, виданим Управлінням персоналу штабу Військової частини НОМЕР_4 . 
ОСОБА_1 з 08.07.2015 по 11.03.2016 проходив військову службу за контрактом у ІНФОРМАЦІЯ_5 (зараз ІНФОРМАЦІЯ_6 , який є відокремленим підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Відповідно до витягу з військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_11 від 11.03.2016 №25 ОСОБА_1 з 11.03.2016 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Згідно з витягом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_12 від 12.03.2016 №32 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_12 та всіх видів забезпечення.
Витягом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_12 від 27.01.2017 №12 ОСОБА_1 з 27.01.2017 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Довідкою ІНФОРМАЦІЯ_4 від 24.06.2024 №410/ВФЗ підтверджено, що ОСОБА_1 у період з квітня 2016 року по лютий 2017 року індексацію грошового забезпечення не здійснювалося на підставі розпорядження Директора департаменту фінансів МО України від 04.01.2016 року № 248/3/9/1/2.
Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 від 24.06.2024 №409/ВФЗ ОСОБА_1 у період з квітня 2016 року по лютий 2017 року індексація грошового забезпечення не нараховувалася та не виплачувалася.
06.06.2024 року Позивач через свого представника звернувся через ІНФОРМАЦІЯ_9 до Відповідачів із заявами з проханням здійснити перерахунок грошового забезпечення та виплатити його в повному розмірі.
Листом від 21.06.2024 року вих. № 09/02/580 ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі – Відповідач 1) відмовив у здійсненні перерахунку грошового забезпечення у зв`язку із відсутністю на те правових підстав.
Будучи не згодним із ненарахуванням та невиплатою в належному розмірі індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII) військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються пільги, гарантії та компенсації, передбачені законом.
Положеннями частини 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно зі статтями 18, 19 Закону України від 05.10.2000 року № 2017-III "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" (далі - Закон № 2017-III) установлено, що індексацію доходів населення віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього ж Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.
Частина 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначає, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять:
- посадовий оклад, оклад за військовим званням;
- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, а також надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
- одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з частиною 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон № 1282-ХІІ).
Відповідно до положень статті 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково чи повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі статтею 2 Закону № 1282-XII установлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення прожиткового мінімуму.
За частинами 1, 6 статті 5 Закону № 1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Статтею 6 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.
Згідно з частиною 1 статті 9 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 було затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення.
Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа того місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом та не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - тобто місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 року № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, що зазначений в абзаці другому цього пункту.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 1078, у редакції від 24.11.2016 року, передбачалося, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, у тому числі: грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, посадових осіб митної служби.
28.02.2018 згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 141 "Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення" редакція зазначеного абзацу пункту 2 Порядку № 1078 була змінена і до переліку осіб, грошове забезпечення яких підлягає індексації, були включені поліцейські.
03.11.2021 постановою Кабінету Міністрів України № 1141 "Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення" також внесено зміни до цього абзацу пункту 2 Порядку № 1078 та виключено слова "посадових осіб митної служби".
У решті редакція абзацу 5 пункту 2 Порядку № 1078 на сьогодні змін не зазнала.
Відповідно до абзацу 1 пункту 4 Порядку № 1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Положеннями абзацу 1 пункту 5 Порядку № 1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Згідно з абзацами 2 та 4 пункту 5 Порядку № 1078 установлено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Абзацами 1 та 4 пункту 6 Порядку № 1078 передбачено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Відповідно до положень пункту 10-2 Порядку № 1078, у редакції від 15.12.2015, було визначено, що для тих працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за тією посадою, яку займає працівник.
У подальшому положення пункту 10-2 Порядку № 1078 зазнавали певних змін.
Зокрема, за постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2021 року № 278 "Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення" пункт 10-2 Порядку № 1078 було викладено у такій редакції: "Для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби) для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу, посадова особа митної служби".
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 року № 1141 "Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення" зі змісту пункту 10-2 Порядку № 1078 було виключено слова ", посадових осіб митної служби" і ", посадова особа митної служби", а також замінено слова "для новоприйнятих працівників" словами ", для новоприйнятих працівників".
В усьому іншому редакція пункту 10-2 Порядку № 1078 змін на сьогодні не зазнала.
Аналіз указаних положень свідчить про те, що з 01.12.2015 року, внаслідок внесених до Порядку № 1078 законодавчих змін, діють єдині правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації для усіх працівників, незалежно від дати їхнього прийняття або переведення чи виходу на роботу. При цьому виплата індексації грошового забезпечення має здійснюватися за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні.
Як зазначав Верховний Суд у постановах від 23.04.2020 року у справі № 816/1728/16, від 28.09.2022 року у справі № 400/1119/21, від 28.09.2022 року у справі № 560/3965/21, для правовідносин, пов`язаних з нарахуванням індексації, відповідно до положень абзаців 3, 4, 5 пункту 5 Порядку № 1078, визначальним є факт підвищення саме грошового доходу, а не тільки тарифних ставок (окладів).
У постанові від 23.03.2023 року у справі № 400/3826/21 Верховний Суд зауважив на тому, що відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.
Верховний Суд на тлі цього зазначив про те, що посадові оклади військовослужбовців дотепер визначалися постановами Кабінету Міністрів України.
При виникненні спірних правовідносин схеми посадових окладів військовослужбовців були затверджені постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 року № 1294.
Дана постанова Кабінету Міністрів України набрала чинності з 01.01.2008 року і діяла до 01.03.2018 року, тобто до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова КМУ № 704).
Від січня 2008 року посадові оклади військовослужбовців не змінювалися та змінилися лише у березні 2018 року на підставі Постанови КМУ № 704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців.
Отже, після прийняття Постанови КМУ № 704, яка набрала чинності 01.03.2018 року, місяцем підвищення доходу (тобто базовим місяцем) для нарахування військовослужбовцям індексації грошового забезпечення став саме березень 2018 року.
З урахуванням місяця підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців та з огляду на правила пунктів 5 та 10-2 Порядку № 1078, місяцем підвищення доходу (базовим місяцем), за яким необхідно обчислювати індекс споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення військовослужбовців у період з 01.12.2015 року до 28.02.2018 року є січень 2008 року, а після 01.03.2018 року - березень 2018 року.
Цей висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду, наведеним у постановах від 26.01.2022 року у справі № 400/1118/21, від 20.04.2022 року у справі № 420/3593/20, від 23.03.2023 року у справі № 400/3826/21 та інших.
При цьому, як було вказано Верховним Судом у постанові від 23.03.2023 року у справі № 400/3826/21, повноваження щодо визначення січня 2008 року в якості місяця підвищення доходу військовослужбовця (базового місяця), за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 року до 28.02.2018 року, не є дискреційними повноваженнями військової частини.
Таким чином, саме січень 2008 року є місяцем підвищення доходу (базовим місяцем) для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення, що має застосовуватись при нарахуванні суми індексації грошового забезпечення позивача за період військової служби з 01.12.2015 року і по 27.01.2017 включно.
Судом установлено, що у період з 01.12.2015 року і по 27.01.2017 позивачу не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення із застосуванням січня 2008 року як місяця для обчислення індексу споживчих цін, зокрема, через відсутність у цей період бюджетних асигнувань для виплати індексації.
Суд зазначає, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність або відсутність у позивача права на нарахування суми індексації грошового забезпечення, що є, серед іншого, предметом спору в даній справі.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та Європейської комісії з прав людини.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції визначено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00) ЄСПЛ наголосив, що в межах свободи дій держави перебуває право визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідних для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення від 08.11.2005 року).
У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 з приводу офіційного тлумачення положення частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено про те, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. 
Таким чином, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій стосовно оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
У постанові від 23.09.2020 року у справі № 620/3282/18 Верховний Суд, серед іншого, зазначив про те, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Верховний Суд погодився з висновками судів про те, що відсутність бюджетного фінансування відповідача не позбавляє позивача права на отримання належних йому сум індексації грошового забезпечення та не звільняє відповідача від обов`язку ці суми виплачувати.
Отже, обмежене фінансування жодним чином не може впливати на право позивача на отримання суми індексації грошового забезпечення у належному розмірі.
Наведене відповідає висновкам Верховного Суду, які були викладені у постанові від 23.10.2019 року у справі № 825/1832/17.
Відтак, доводи відповідача, із посиланням на обмежене фінансування як підставу для невиплати позивачу індексації грошового забезпечення, судом відхиляються.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, сума індексації, яка підлягає нарахуванню та виплаті відповідачем за період з 01.12.2015 по 11.03.2016, з урахуванням січня 2008 року як місяця для обчислення індексу споживчих цін, складає 7858,03 грн.
А також сума індексації, яка підлягає нарахуванню та виплаті відповідачем за період з 12.03.2016 по 27.01.2017, з урахуванням січня 2008 року як місяця для обчислення індексу споживчих цін, складає 28569,05 грн.
Наданий позивачем арифметичний розрахунок перевірено судом, будь-яких заперечень чи контррозрахунків щодо цієї суми індексації відповідачем суду не надано.
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнаня протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягала у ненарахуванні на невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 11.03.2016 року (включно) із застосуванням січня 2008 року місяцем підвищення доходу; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 11.03.2016 (включно), обчислену з врахуванням січня 2008 року місяцем підвищення доходу, в сумі 7 858,03 гривень та визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка полягала у ненарахуванні на невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 12.03.2016 року по 27.01.2017 року (включно) із застосуванням січня 2008 року місяцем підвищення доходу; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 12.03.2016 року по 27.01.2017 року (включно), обчислену з врахуванням січня 2008 року місяцем підвищення доходу, в сумі 28 569,05 гривень.
Стосовно позовних вимог про нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з відрахуванням військового збору, податку на доходи фізичних осіб та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб згідно з пунктом 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44 (далі - Порядок № 44), суд зазначає про таке.
За частиною 1 статті 2 КАС України судовому захисту підлягають ті права чи інтереси особи, які є порушеними, а не ті, що можливо (ймовірно) будуть порушені у майбутньому.
Резолютивна частина рішення не може містити будь-яких приписів, які прогнозують можливі порушення з боку відповідача у майбутньому та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.
Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у рішенні від 14.09.2020 року у зразковій справі № 560/2120/20.
Згідно з пунктами 4 та 5 Порядку № 44 установлено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським, особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Як видно з матеріалів цієї справи та не заперечується позивачем, нарахування і виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 27.01.2017 року (із врахуванням січня 2008 року як місяця для обчислення індексу споживчих цін) на даний момент відповідачем ще не проводилось.
При цьому відповідач не відмовляв позивачу в нарахуванні та виплаті компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.
Відтак, на даний час права позивача у цій частині не є порушеними.
На сьогодні відсутні обґрунтовані підстави вважати, що при здійсненні нарахування і виплати позивачу індексації грошового забезпечення на виконання даного рішення суду відповідачем не буде нараховано і виплачено на користь позивача компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до вимог Порядку № 44 або не буде сплачено податки, збори чи інші обов`язкові платежі, що підлягають сплаті за чинним законодавством.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги положення статті 2 КАС України, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб та здійснити відрахування військового збору і податку на доходи фізичних осіб є передчасними та задоволенню не підлягають.
У позовні заяві позивач просить суд, зокрема, визнати протиправними дії відповідачів щодо визначення позивачу розміру підйомної допомоги у 2015-2016 роках, грошової допомоги на оздоровлення у 2015-2016 роках та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2015-2016 роках, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація, а також зобов`язати відповідача здійснити перерахунки виплаченої у 2015-2016 роках, підйомної допомоги, виплаченої у 2015-2016 роках грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2015-2016 роках матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, із врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, і провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.
Відповідно до пунктів 1, 2 розділу XXIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 (далі - Порядок № 260), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.
Пунктом 1 розділу XXIV Порядку № 260 визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Відповідачем не заперечується, що нарахування і виплата позивачу в 2015-2016 роках підйомної допомоги, а також нарахування і виплата позивачу в 2015-2016 роках грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснювались без урахування індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір цих допомог (оскільки така індексація у 2015-2016 роках, як вказує відповідач, позивачу не нараховувалась і не виплачувалась).
Будь-яких доказів протилежного відповідачем до матеріалів справи не надано.
Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача стосовно визначення позивачу розміру підйомної допомоги у 2015-2016 роках, грошової допомоги на оздоровлення у 2015-2016 роках та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2015-2016 роках, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація, а також в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунки виплаченої у 2015-2016 роках підйомної допомоги, виплаченої у 2015-2016 роках грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2015-2016 роках матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, із врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, і провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум, є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.  
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі № 200/7529/24 - залишити без задоволення.                                                                 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі № 200/7529/24 - залишити без змін.                                                                                       
Повне судове рішення складено 27 листопада 2025  року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

                                                                                                               Е.Г. Казначеєв