Справа №442/8859/25 
Провадження №2/442/215/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2026 року 
Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючої-судді Гарасимків Л.І., розглянувши у залі суду в місті Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,- 
ВС Т А Н О В И В: 
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини.
Позивач у підтвердження заявлених вимог про стягнення аліментів, посилається на те, що 19 квітня 2007 року, вона, ОСОБА_3 , уклала шлюб з ОСОБА_2 , який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, до підтверджується Свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 від 19 квітня 2007 року, актовий запис № 122.
Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , видане Болехівською сільською радою Дрогобицького району Львівської області, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №24 від 19 грудня 2007 року. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області по справі №442/3615/13-ц від 23 серпня 2013 року, шлюб між ними розірвано. Також даним Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області було вирішення стягувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 травня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Син ОСОБА_4 , проживає з нею та продовжує навчання. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у Вищому професійному училищі м.Львова №29, що підтверджується довідкою №1256 від 14.11.2025 року, та враховуючи те, що син навчається на стаціонарній формі навчання у навчальному закладі, не має жодного джерела доходів, а знаходиться на її утриманні, з відповідача необхідно стягнути аліменти на час навчання дитини. Просить позов задоволити.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.
Відповідач відзив на позовну заяву не подавав, ухвалу про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні було надіслано за адресою реєстрації останнього (рекомендоване повідомлення міститься в матеріалах справи), відтак суд знаходить можливим провести розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів за правилами спрощеного позовного провадження, при цьому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов таких висновків. 
Спірні правовідносини сторін виникли із сімейних відносин та регулюються нормами Сімейного кодексу України.
Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.
Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989р., батько(-ки) або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України).
Згідно ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1991р.
Згідно ч.І ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Згідно 4.1 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги« батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Частиною 3 зазначеної вище статті передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Аналогічні роз`яснення викладені в абз. 2 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", де крім зазначеного роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у баггьків можливості надавати таку допомогу.
Матеріальне становище особи визначається, виходячи з вартості приналежного їй майна, рівня її доходів, а також величини витрат, які здійснюються нею на утримання себе та членів своєї сім`ї. Матеріальне становище повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання (комп`ютера, спеціальних інструментів тощо), навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу.
Стаття 200 Сімейного кодексу України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Відповідно до ч.І ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, баггьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.2 ст.200 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
У відповідності до ст.199 СК України, якщо повнолітній син, дочка продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги, батьки зобов”язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. При цьому, правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного Кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього ж Кодексу). 
Як вбачається із довідки за №1256 від 14.11.2025р., ОСОБА_4 дійсно є учнем Вищого професійного учишилища №29 м.Львова з 01.09.2023р. по 30 червня 2026р.
Оскільки відповідно до вищезазначеної ст.199 Сімейного кодексу України підставами виникнення аліментного зобов`язання є сукупність таких юридичних фактів, як:
-продовження навчання дочкою, сином після досягнення повноліття;
-недосягнення дочкою, сином встановленого законом віку – 23 років;
-потреба дочки, сина у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням;
-наявність у батьків можливості надавати матеріальну допомогу.
Сукупність цих юридичних фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов`язання. У разі відсутності, або недоведеності в судовому засіданні хоч б одного з наведених вище фактів, вищезазначене аліментне зобов`язання пов`язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає.
Крім того, судом взято до уваги положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991р. за №789-ХІ та ч.8 ст.7 СК України, як передбачають, що в усіх діях дітей, суд повинен виходити з того, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини та максимально можливим їх урахуванням, а тому вважаю, що заявлені вимоги слід задоволити в повному обсязі.
А тому на підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 133, 141, 354 ЦПК України, ст.ст.180,184, 199, 200 Сімейного кодексу України, суд, - 
В И Р І Ш И В :
Позов задоволити.
Стягувати із ОСОБА_2 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації : АДРЕСА_2 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що продовжує навчання в розмірі частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з моменту набрання рішення законної сили, і до закінчення навчання або до досягнення дитиною двадцяти трьох років.
Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1331,20 грн. в користь держави.
Рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони у справі:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації : АДРЕСА_2 .
Відповідач – ОСОБА_2 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий.

Суддя Гарасимків Л.І.