КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 359/11343/25    Головуючий в суді І інстанції Кабанячий Ю.В.
Провадження № 33/824/838/2026  Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 455963 від 16 вересня 2025 року - 16 вересня 2025 року о 19 год. 45 хв. у с. Велика Олександрівка, по вул. Шевченка, буд. 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мопед» без д.н.з.. Останнього було зупинено за порушення правил дорожнього руху, а під час спілкування у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: чіткий запах алкоголю з порожнини рота та поведінка, яка не відповідає обстановці. Громадянину ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу «AlcotestDrager0173», однак останній від проходження огляду відмовився, що зафіксовано на нагрудну бодікамеру № 855357, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605, 60 грн на користь державного бюджету України.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, 12 грудня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 обгрунтовував тим, що відео, надане до суду супровідним листом № 216657-2025 від 25.09.2025 року, не може вважатись належним доказом у зв`язку з відсутністю посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис.
Крім того ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі зазначає, що працівник поліції не представився, не назвав причину зупинку, не роз'яснив права, а безперервний відеозапис на бодікамеру не розпочав.
Доводи апеляційної скарги також обгрунтовано тим, що працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, однак така пропозиція огляду була лише словесною, без фактичних дій щодо його проведення.
Звертає увагу суду на те, що працівник поліції намагався знайти привід для вилучення його транспортного засобу на штрафний майданчик, тому почав робити хибні висновки про вживання ним алкоголю.
ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.
Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.
Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 455963 від 16 вересня 2025 року, з якого вбачається, що 16 вересня 2025 року о 19 год. 45 хв. у с. Велика Олександрівка, по вул. Шевченка, буд. 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мопед» без д.н.з.. Останнього було зупинено за порушення правил дорожнього руху, а під час спілкування у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: чіткий запах алкоголю з порожнини рота та поведінка, яка не відповідає обстановці. Громадянину ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Alcotest Drager 0173», однак останній від проходження огляду відмовився, що зафіксовано на нагрудну бодікамеру № 855357, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2-3);
- у направленні на огляд водія транспортного засобу до КНЛ ББЛІЛ з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до змісту якого виявлено такі ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Зазначено, що огляд не проводився (графа «огляд проводився за допомогою») (а.с. 5);
- у копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 5738043 від 16.09.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки водій не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та під час руху на мопеді був без мотошолому, чим порушив п.п. 2.3.г та 2.1.а ПДР України (а.с. 8);
- у акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, з якого вбачається, що було здійснено тимчасове затримання транспортного засобу шляхом його доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, у зв`язку з порушенням ПДР України, ч. 2 ст 126 КУпАП, ч. 5 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 9);
- на відеозаписі із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника патрульної поліції № 855357, що здійснював оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм вказаних правил ПДР. Зокрема, на долученому до матеріалів справи відеозаписі зафіксовано, що патрульним поліції було повідомлено водієві про наявні у нього ознаки алкогольного сп'яніння та висловлено законну вимогу пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу (фрагмент відеозапису з 0:02:25). Надалі патрульним поліції було ще раз висловлено вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від чого водій категорично відмовився (фрагмент відеозапису з 0:04:11). Після неодноразової повторної вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння (фрагмент відеозапису з 0:05:03, 0:06:03) та роз`яснення правових наслідків відмови від проходження такого огляду (фрагмент відеозапису з 0:07:20), ОСОБА_1 вкотре підтвердив свою відмову без будь-якого тиску та примусу. Відображено, що патрульним поліції було висловлено вимогу проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога, від виконання якої водій також відмовився (фрагмент відеозапису з 0:08:28). З відеозапису вбачається, що патрульні поліції неодноразово повідомляли водія про причину зупинку, а саме порушення правил дорожнього руху - керування транспортним засобом без засобів індивідуального захисту, зокрема мотошолома (фрагмент відеозапису з 0:17:44). Також на відеозаписі з нагрудної камери зафіксовано, що водій, незважаючи на неодноразові законні вимоги патрульних поліції залишитися на місці зупинки для складання матеріалів про адміністративне правопорушення, самовільно залишив місце події. Натомість дружину ОСОБА_1 було ознайомлено з процедурою складання матеріалів про адміністративне правопорушення щодо вказаного водія (фрагмент відеозапису з 0:17:12) (а.с. 13);
- на відеозаписі з моментом зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , на якому відображено, що водій рухався без мотошолому (а.с. 33).
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення.
Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Виявлені працівниками поліції 16.09.2025 року у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння в розумінні п.п. 3-4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, або в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому відображені події, які відбувалися 16 вересня 2025 року за участю ОСОБА_1 ..
Відеозапис свідчить про дотримання працівником поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.
Так, з відеофайлу вбачається, що патрульний поліції неодноразово пропонує водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки, або ж у медичному закладі, на що водій категорично відмовився без будь-якого тиску та примусу.
Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що відео, надане до суду супровідним листом № 216657-2025 від 25.09.2025 року, не може вважатись належним доказом у зв`язку з відсутністю посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, суд апеляційної інстанції відхиляє. Такий висновок суду зумовлений тим, що факт керування транспортним засобом та інші обставини адміністративного правопорушення можуть встановлюватися будь-якими фактичними даними, які відповідно до ст. 251 КУпАП є доказами у справі. До таких доказів, зокрема, належать показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відтак у об`єктивності відеозапису, долученого до матеріалів справи начальником Бориспільського районного управління поліції ГУНП в Київській області Тарасом Кравчуком, у суду апеляційної інстанції сумнівів не виникає. Зазначений відеоматеріал суд оцінює у сукупності з іншими дослідженими доказами у справі, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, на відеозаписі з нагрудної камери патрульного поліції зафіксовані пояснення пасажирки транспортного засобу, яка підтвердила факт керування транспортним засобом.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівник поліції не представився, не назвав причину зупинку, не роз`яснив права, а безперервний відеозапис на бодікамеру не розпочав, суд апеляційної інстанції також відхиляє з огляду на наступне.
З долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери патрульного поліції вбачається, що поліцейський неодноразово називав водієві причину зупинку, а саме порушення правил дорожнього руху, а на моменті фрагменту відеозапису із 0:17:44 патрульним було деталізовано, що водій рухався без засобів індивідуального захисту, зокрема мотошолому, у зв`язку з чим було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 5738043 від 16.09.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Разом з тим, на відеозаписі, на якому відображено момент зупинки, дійсно вбачається, що водій керував транспортним засобом без мотошолому, відтак вимога зупинки транспортного засобу та всі подальші дії патрульних поліції були законними.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що скеровані до суду відеоматеріали стосуються фіксації перебігу подій за участі ОСОБА_1 , а саме зафіксовано факту керування транспортним засобом, факт порушення правил дорожнього руху, зафіксовано відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку без жодного тиску та примусу. Патрульні поліції роз`яснили особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що на нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку із виявленими у нього ознаками. При цьому, на відео зафіксовано, як водій самовільно залишив місце зупинки.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівник поліції не представився, не є тими порушеннями вимог закону, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зважаючи, що про наявність в його діях ознак даного правопорушення вказує сукупність вище наведених доказів. 
Більше того, матеріали справи містять достатні відомості для ідентифікації поліцейського, який складав матеріали про адміністративне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що водієві не було роз`яснено прав, суд апеляційної інстанції також не бере до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , незважаючи на неодноразові законні вимоги патрульних поліцейських залишитися на місці зупинки транспортного засобу для складання та ознайомлення з матеріалами про адміністративне правопорушення, самовільно залишив місце події, чим фактично унеможливив виконання поліцейськими їхніх службових обов`язків у повному обсязі, зокрема щодо процесуального оформлення матеріалів та роз`яснення прав.
Разом із тим, із досліджених судом доказів убачається, що патрульні поліцейські неодноразово висловлювали водієві законну вимогу пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, а також роз`яснювали правові наслідки відмови від проходження такого огляду, які ОСОБА_1 були зрозумілими, про що свідчить його усвідомлена та категорична відмова.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, однак така пропозиція огляду була лише словесною, без фактичних дій щодо його проведення, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, як формальні.
Такий висновок суду зумовлений тим, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим у патрульних поліцейських об`єктивно не виникло можливості здійснювати будь-які подальші дії, спрямовані на проведення огляду, зокрема із застосуванням технічних засобів або доставленням особи до закладу охорони здоров`я.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівник поліції намагався знайти привід для вилучення його транспортного засобу на штрафний майданчик, тому почав робити хибні висновки про вживання ним алкоголю, суд апеляційної інстанції відхиляє, як такі, що спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП відстороненню від керування транспортним засобом підлягають особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Оскільки патрульним поліції у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, то і тимчасове затримання транспортного засобу з метою відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом є законною мірою реагування.
Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду та вважаються судом апеляційної інстанції необґрунтованими.
Разом з тим, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення ті пояснення, які вважав за потрібні, однак свою незгоду із викладеними у ньому відомостями не зазначив.
Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2025 року є законною та обґрунтованою, а тому, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2025 року залишити без задоволення. 
Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено «16» січня 2026 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко