П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/10713/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Матущак В.В. 
Суддя-доповідач - Капустинський М.М. 

13 січня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Капустинського М.М. 
суддів: Шидловського В.Б.  Сапальової Т.В. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Пращерук М. О., 
представника позивача: Зудінова О.О.,
представника відповідача: Пластуна Є.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної митної служби України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України про стягнення заробітної плати, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної митної служби України, в якому, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив стягнути з Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 10.02.2022 по 21.05.2025 включно в розмірі 1 054 100,74 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішення суду, допущене до негайного виконання в частині поновлення позивача на посаді, рівнозначній посаді заступника начальника Вінницької митниці Міндоходів з 13.03.2015, виконано лише 22.05.2025, тому позивач вважає, що має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду. Просить позов задовольнити.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 10.02.2022 по 21.05.2025 включно в розмірі 1 052 866 (один мільйон п`ятдесят дві тисячі вісімсот шістдесят шість) грн. 43 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення - про відмову у задоволені позовних вимог.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що з моменту поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Миколаївської митниці, а саме, з 22.05.2025 року йому було нараховано та виплачено заробітну плату за фактично відпрацьований час: посадовий оклад, надбавку за спецзвання та надбавку за вислугу років. Також, Позивачу надана додаткова відпустка за стаж державної служби з 28.05.2025 по 11.06.2025 року в кількості 15 календарних днів за період з 29.08.2024 по 28.08.2025. Вищевикладені обставини свідчать про відсутність у Позивача реального наміру поновитися на посаді та сумлінно виконувати свої посадові обов`язки після прийняття рішення суду про його поновлення. Дії Позивача свідчать про те, що його основною метою було не фактичне повернення на службу, а отримання значної фінансової компенсації за період невиконання рішення суду в частині поновлення на посаді, що, своєю чергою, створює додаткове навантаження на державний бюджет. 
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2025 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.01.2026 року.
18 грудня 2025 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу. У поданому відзиві представник позивача просить апеляційну скаргу Державної митної служби України залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.10.2025 без змін.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги. Просив її задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Дослідивши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.02.2022 у справі №822/1300/15, адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Вінницької митниці, Вінницької митниці ДФС, Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Міністерство юстиції України про визнання протиправними, скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства доходів і зборів України від 12.03.2015 №158 "Про звільнення ОСОБА_1 ".
Визнано протиправним та скасовано наказ Вінницької митниці ДФС від 16.03.2015 №90-о "Про звільнення та розрахунок".
Зобов`язано Державну митну службу України поновити ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній посаді заступника начальника Вінницької митниці Міндоходів з 13.05.2015.
Стягнуто з Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.03.2015 по 09.02.2022 включно у розмірі 1 593 136 грн. 71 коп.
Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення оплати за час вимушеного прогулу в межах виплати за один місяць в розмірі 6 432 грн. 33 коп. допущено до негайного виконання.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.07.2022 виправлено описку в рішенні Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.02.2022 по справі №822/1300/15, зазначивши по тексту рішення та в четвертому абзаці резолютивної частини рішення дату поновлення позивача на посаді «13.03.2015» замість "13.05.2015".
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2022 апеляційну скаргу Державної митної служби України залишено без задоволення, рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.02.2022 - без змін.
Наказом Державної митної служби України від 22.05.2025 №386-о поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Миколаївської митниці, рівнозначній посаді заступника начальника Вінницької митниці Міндоходів з 13.03.2015.
Вважаючи порушеним право позивача на виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 10.02.2022 по 21.05.2025, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог частково.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
За статтею 129-1 Конституції судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом; право на судовий захист є гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
В частині шостій статті 235 КЗпП України зазначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Відповідно до частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно з частиною третьою статті 14 КАС України невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
За статтею статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 371 КАС України встановлено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.
Відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95-ВР за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок).
З урахуванням цих норм, зокрема, абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, дню звільнення працівника з роботи.
Відповідно до пункту 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Згідно з пунктом 2 Порядку №100 встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Відповідно до пункту 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Згідно із пунктом 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Враховуючи невиконання Державної митної служби України рішення Хмельницького окружного адміністративного суду про поновлення позивача на посаді, на підставі статті 236 КЗпП на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час затримки.
За період з 10.02.2022 по 21.05.2025 було 853 робочих дні, середньоденна заробітна плата за останні два календарні місяці роботи, що передують дню звільнення становить 1234,31 грн. (321,62 грн. (середньоденна заробітна плата відповідно до довідки Державної митної служби України від 02.07.2025 №7,12-4/22-02/10/4055) * 3,8378 (коефіцієнт коригування)), отже сума до стягнення становить 853 * 1234,31= 1 052 866 грн.
При цьому, оскільки середній заробіток за час вимушеного прогулу є компенсацією заробітної плати, то він підлягає індексації кожного разу як підвищувались посадові оклади за посадою позивача до моменту скасування пункту 10 Порядку №100.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Державної митної служби України залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Постанова суду складена в повному обсязі 14 січня 2026 року.

Головуючий	 		Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Шидловський В.Б.    Сапальова Т.В.