ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року 
м. Київ

справа № 200/6570/25
адміністративне провадження № К/990/45162/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Стеценка С.Г.,
суддів: Бевзенка В.М., Тацій Л.В.,
розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу №200/6570/25
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області
про визнання протиправної бездіяльності та стягнення нарахованої, але невиплаченої пенсії 
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 01.09.2025 (головуючий суддя: Голуб В.А.) та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2025 (колегія у складі: головуючого судді Геращенка І.В., суддів: Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г.), -
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
ВСТУП
У справі, яка розглядається, ключовим є питання неналежного способу захисту права шляхом оскарження невиплати пенсії на стадії виконання судового рішення в іншій справі. 
Короткий зміст позовних вимог
1. ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.06.2023 по 31.03.2025 у розмірі 296 092, 44 грн;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену пенсію, за період з 01.06.2023 по 31.03.2025 у розмірі 296 092, 44 грн.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01.09.2025 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі № 200/6570/25.
3. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду 29.10.2025 ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 01.09.2025 залишено без змін.
4. Відмовляючи у відкритті, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення. Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов. Наявність спеціальних правових норм КАС України, направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову, а тому відповідно до пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України, суд відмовив у відкритті провадження.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. 04.11.2025 до Верховного Суду через систему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій скаржник просить скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 01.09.2025 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2025, та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
6. В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначає, що він звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом у справі № 200/6570/25, предметом якого вимога про стягнення з відповідача невиплаченої пенсії, яка є майновою вимогою, нарахування якої здійснено на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2024 № 200/6634/24 (позовні вимоги є немайновими, які полягали у зобов`язанні зарахувати періоди роботи до стажу та призначити пенсію за вислугу років). Таким чином, скаржник вважає, що у справі № 200/6634/24 та в оскаржуваній справі № 200/6634/24 існує спір між тими самими сторонами, в якому вбачається різний предмет з різних підстав, що виключає застосування пункт 2 частини 1 статті 170 КАС України.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
7. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2025, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Стеценко С.Г., судді: ОСОБА_2, Тацій Л.В.
8. Ухвалою Верховного Суду від 05.11.2025 касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 01.09.2025 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2025 у справі № 200/6570/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ро визнання протиправної бездіяльності та стягнення нарахованої, але невиплаченої пенсії - залишено без руху та надано скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, шляхом подання документа про сплату судового збору в сумі 2 422, 40 грн., доказів щодо звільнення від сплати судового збору.
9. 10.11.2025, на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 05.11.2025 скаржником через систему «Електронний суд» надіслано до суду заяву про усунення недоліків на виконання вимог ухвали та надано платіжну інструкцію № 9ЕН5-СЕ39-К143-1РН4 від 10.11.2025 про сплату судового збору, у розмірі - 2 422, 40 грн.
10. Ухвалою Верховного Суду від 10.11.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 01.09.2025 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2025.
11. Відповідач не скористалися своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.
12. На підставі службової записки судді-доповідача Стеценка С.Г. від 27.01.2026 № 3092/26 щодо настання обставин, які унеможливлюють розгляд судових справ, у зв`язку з відрахуванням 13.01.2026 судді Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді ОСОБА_2 зі штату Верховного Суду внаслідок прийняття Вищою радою правосуддя рішення від 13.01.2026 № 17/0/15-26 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку», на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 14.01.2026 № 53/0/78-26, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2026, визначено колегію суддів для розгляду цієї справи у складі головуючого судді Стеценка С.Г., суддів: Бевзенка В.М., Тацій Л.В.
13. Ухвалою Верховного Суду від 27.01.2026 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
14. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
15. Згідно з частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
16. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
17. Відмова у відкритті провадження у справі у цьому разі можлива за умови, що рішення, яке набрало законної сили, ухвалено за результатами розгляду тотожного позову тому, що поданий до суду, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.
18. Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.
19. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
20. Такого висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 20.03.2024 у справі № 320/225/23, від 07.12.2023 у справі № 160/19012/21, від 05.12.2019 у справі № 826/3678/16.
21. Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 у справі № 11-257заі18 тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
22. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.
23. Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження у справі.
24. Тобто, достатньою та необхідною правовою підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.
25. Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2024 у справі № 200/6634/24 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та зобов`язання поновити виплату пенсії за віком, було задоволено повністю. 
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (юридична адреса: 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 пов, код ЄДРПОУ 14099344) щодо припинення нарахування і виплати пенсії за віком ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (юридична адреса: 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 пов, код ЄДРПОУ 14099344) поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01 червня 2023 року.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (юридична адреса: 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 пов, код ЄДРПОУ 14099344) № 68 від 02.07.2024 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (юридична адреса: 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 пов, код ЄДРПОУ 14099344) виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у АТ «А-БАНК».
26. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2025 рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2024 у справі № 200/6634/24 залишено без змін.
27. На виконання вказаного рішення суду відповідачем поновлено виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 01 червня 2023 року та нараховано заборгованість за період з 01.06.2023 року по 31.03.2025 року у сумі 296 092, 44 грн.
28. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.08.2025 № 2000-0202-8/124672 повідомлено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2024 по справі № 200/6634/24 ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії з 01.06.2023 та нараховано заборгованість за період з 01.06.2023 по 31.03.2025 в сумі 296 092, 44 грн, виплату якої буде здійснено у порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165 «Про затвердження Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території» з урахуванням бюджетних призначень на цю мету, передбачених в бюджеті Пенсійного фонду України на 2025 рік. З 01.04.2025 виплату пенсії позивачу призупинено в зв`язку з непроходженням фізичної ідентифікації.
29. Звертаючись з новим позовом у цій справі № 200/6570/25 ОСОБА_1 просить визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність відповідача щодо невиплати недоотриманої пенсії позивача за період з з 01.06.2023 по 31.03.2025 у розмірі 296 092, 44 грн та зобов`язати відповідача виплатити недоотриману пенсію позивачу за період з з 01.06.2023 по 31.03.2025 у розмірі 296 092, 44 грн.
30. Отже, підстави, предмет позову та сторони у справі № 200/6570/25 та у справі № 200/6634/24 співпадають.
31. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що позовні вимоги у цій справі № 200/6570/25 вже були вирішені у справі № 200/6634/24 щодо чого є судове рішення з того самого спору і між тими самими сторонами, яке набрало законної сили, а тому суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України.
32. Разом з тим, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу, що суди попередніх інстанцій у справі, що розглядається, констатували, що підставою для звернення з цим позовом до суду слугувала незгода позивача із діями відповідача стосовно виплат нарахованої заборгованості з пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2024 у справі № 200/6634/24 у сумі 296 092, 44 грн.
33. Тобто, позивач, звертаючись із цим позовом, фактично просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виконати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2024 у справі № 200/6634/24 в частині виплати нарахованої суми пенсії.
34. З приводу правильності обраного позивачем способу захисту своїх прав, колегія суддів зазначає про таке.
35. Суд звертає увагу на те, що за наявності чинних судових рішень, на виконання яких позивачу нараховано заборгованість з пенсії, його примусове виконання повинно відбуватися в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII в редакції на час виникнення спірних правовідносин). Повторне звернення для цього до суду не вимагається.
36. Предметом спору у цій справі є незгода позивача з повнотою виконання рішення суду, отже, останній звернувся до суду з новим позовом, фактичною підставою якого є незгода з бездіяльністю пенсійного органу щодо виконання рішення суду в іншій справі в частині невиплати нарахованої заборгованості з пенсії.
37. Положеннями частини 2 статті 14, частини 1 статті 370 КАС України, передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
38. Відповідно до статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
39. Частинами 2 та 4 статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом.
40. Згідно частини 5 статті 372 КАС України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
41. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом № 1404-VIII.
42. За частиною 1 статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
43. Згідно з частиною 1 статті 11 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
44. Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
45. З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.
46. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а та 16.02.2019 у справі № 816/2016/17.
47. Згідно статті 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.
48. Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
49. Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
50. Верховний Суд звертає увагу, що вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в такій справі.
51. Наведені спеціальні норми КАС України спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення, а тому виключається можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
52. Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
53. Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
54. З огляду на викладене, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.
55. Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в рішеннях від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а та від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17.
56. Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
57. В касаційній скарзі позивач не спростував висновків судів попередніх інстанцій, що даний позов направлений на виконання рішення у справі № 200/6634/24.
58. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення судів у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами процесуального права, в них повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
59. За правилами статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
60. Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, а тому підстави для скасування ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 01.09.2025 та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2025 - відсутні.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 01.09.2025 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2025 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Судді С.Г. Стеценко
В.М. Бевзенко
Л. В. Тацій