Справа № 569/17386/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 лютого 2026 року  Рівненський міський суд

в особі судді – Ковальова І.М.
при секретарі – Білецькій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, стягнення судових витрат та витрат на правничу допомогу адвоката,-
в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором стягнення судових витрат та витрат на правничу допомогу адвоката звернувся представник ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» у якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредиту від 01 серпня 2020 року №930686 про надання коштів на умовах фінансового в розмірі 20 364,66 (двадцять тисяч триста шістдесят чотири гривні 66 копійок) грн. та понесені судові витрати по справі, що складаються із сплаченого судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. на та правничу допомогу адвоката в сумі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 коп.

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду письмове клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Крім того, подав до суду письмову відповідь на відзив, у якій просив заявлені позовні вимоги задоволити.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача заявлені позовні вимоги позивача не визнали та просять суд відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у письмовому відзиві на позов.

Заслухавши представника відповідача, відповідача, дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\2003).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 01 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА Україна» (товариство) та ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Рівненським МВ УМВС України 07.05.2002 (клієнт) було укладено договір №930686 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (надалі - договір позики).
Згідно умов кредитного договору, позивач надає відповідачу кредит в розмірі 5000,00 грн.; строк кредиту 30 днів; тип процентної ставки фіксована.

Загалом, вказаним договором обумовлено розмір, порядок сплати позичальником кредитодавцю процентів за користування кредитом, які нараховуються відповідно до умов договору, а також умови повернення кредиту.

В подальшому, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА Україна» (товариство) та ОСОБА_1 (клієнт) було укладено ряд додаткових договорів, а саме від 31 серпня 2020 року, 01 жовтня 2020 року, 02 листопада 2020 року.
22 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» було укладено договір факторингу №015-220221 відповідно до умов якого до ТзОВ «СІРОКО ФІНАНС» перейшло право вимоги за кредитними договорами, зокрема і за кредитним договором, укладеним з відповідачем №930686.

21 серпня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» та товариством з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» було укладено договір факторингу №20240821/1, відповідно до умов якого до ТзОВ «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» перейшло право вимоги за кредитними договорами, зокрема і за кредитним договором, укладеним з відповідачем №930686.

08 жовтня 2024 року ТзОВ «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» на адресу відповідача було направлено вимогу, у якій, зокрема, було повідомлено боржника про набуття прав кредитора та заявлено вимогу про добровільну оплату заборгованості за кредитним договором №930686 в розмірі 17825,00 грн.

Згідно долученого до позовної заяви детального розрахунку заборгованості (виписка з особового рахунку) з особового рахунку ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 вбачається, що станом на 11 серпня 2025 року за договором №930686 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 01.08.2020 року, у ОСОБА_1 рахується заборгованість в сумі 20364,66 грн., яка складається з: заборгованість по тілу кредиту – 5000,00 грн., заборгованість по відсотках (за прострочені відсотки) – 12825,00 грн., інфляційне збільшення – 2539,66 грн.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України  договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами – суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі (ст. 4 Закону).

Відповідно до ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Статтею 6 даного Закону передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

Відповідно до ст.8 вищевказаного Закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Відповідно до п.п.1, 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Згідно із частиною 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Частиною 6 статті 11 вищевказаного Закону передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Судом встановлено, що відповідач підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а тому суд приходить до висновку, що факт укладення договору підтверджується матеріалами справи та узгоджується із ст.ст.6,627 ЦК України та ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію».

Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними.

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Відповідно до ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України  Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підтвердження надання грошових коштів відповідачу відповідно до умов кредитного договору представником позивача долучено до позовної заяви повідомлення за підписом директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих.2643_241009093026 від 09-10-2024 наступного змісту: «ТОВ «ЛІНЕУРА Україна». Шановні колеги, цим листом виражаємо Вам нашу повагу та повідомляємо, що ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК №342 від 02.10.2012) та отримало Ліцензію національного банка України №21/788-рк від 01.05.2023 року. Між нашими підприємствами укладено договір на переказ коштів ФК-19/03-21 від 2019-03-12. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 01-08-2020 13:46:08 на суму 5000,00 грн., маска картки НОМЕР_3 , номер транзакції в системі iPay.ua – 62188199, призначення платежу: зачисление 5025 грн на карту НОМЕР_3 .».

Однак суд критично оцінює вищевказаний документ, оскільки він не є первинним обліковим документом в розумінні Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні». 

Крім того, вказаний документ не містить відомостей про особу отримувача грошового переказу, повних реквізитів банківської картки, призначення платежу та складений через чотири роки від укладення кредитного договору.

Долучений до позовної заяви представником позивача та досліджений в судовому засіданні детальний розрахунок заборгованості (виписка з особового рахунку) з особового рахунку ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 є документом, що створений самим позивачем, а тому інформація, зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості у відповідача та її розміру.

Інших письмових доказів надання відповідачу грошових коштів згідно кредитного договору до позовної заяви долучено не було; клопотання про витребування даних доказів у зв`язку з ненаданням їх банківськими установами на звернення позивача, подано не було.

Відтак позивачем не доведено належними та допустимим доказами те, що зазначена ним заборгованість за тілом кредиту та відсотками дійсно має місце та що вона виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору.

При цьому слід зазначити, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить розрахунку заборгованості за відсотками, що в свою чергу позбавляє суд перевірити обґрунтованість та відповідність такого нарахування відсотків умовам кредитного договору.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в частині надання саме відповідачу по справі кредитним коштів згідно умов кредитного договору №930686 від 01 серпня 2020 року, а тому у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, тому не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині стягнення судових витрат по справі судового збору та витрат на правничу допомогу адвоката.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,12,81,141,263-265,268,273, 354 ЦПК України, суд,-
в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, стягнення судових витрат та витрат на правничу допомогу адвоката – відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф», м.Львів, вул.С.Бандери, 87 офіс 54, код ЄДРПОУ 42655697

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 

Суддя Рівненського
міського суду        І.М.Ковальов