"29" січня 2026 р.   Єдиний унікальний номер судової справи: 150/531/24
Номер провадження: 2/150/10/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року         с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Суперсона С.П., 
за участі секретаря Дудки А.Ю., 
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача - адвоката Хащініної Г.О.,
представника відповідача - адвоката Кулигіна А.Є. (в режимі ВКЗ),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Орган опіки та піклування Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Орган опіки та піклування Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач  ОСОБА_1 являється матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З травня 2010 року її син ОСОБА_3 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 ( на даний час її прізвище ОСОБА_5 ). У вказаному шлюбі народилося двоє дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 19 травня 2022 року у справі № 150/161/22 шлюб між ними розірвано, вказане рішення набрало законної сили 21 червня 2022 року.
Декілька місяців онук ОСОБА_6 проживав зі своєю матір`ю, яка примусово забрала дитину від батька.
15 грудня 2022 року ОСОБА_6 самовільно залишив своє місце проживання у м. Носівка та приїхав маршруткою у м. Київ до дружини сина позивачки, яка його відмила, накормила, придбала чистий одяг та разом з нею онук приїхав до позивачки, де проживає до цього часу. Як пояснив онук, такий відчайдушний вчинок його змусили жорстоке поводження із ним зі сторони матері, постійні образи та приниження. ОСОБА_8 категорично відмовляється повертатись до матері.
ІНФОРМАЦІЯ_4 під час несення служби в ЗСУ та захисту нашої держави, в с. Первомайське Донецької області, син позивачки ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії   НОМЕР_1 .
Після смерті сина ОСОБА_1 , її онук проживає разом з нею та своїм дідом - чоловіком позивача ОСОБА_9 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї.
Так як онук проживає із позивачем, а його мати не виконувала своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина, позивач зверталась до суду з метою позбавлення відповідача батьківських прав. Постановою суду апеляційної інстанції від 19.03.2023 в справі 150/137/23, залишеною в силі згідно постанови Верховного Суду від 06.03.2024 відмовлено у позовних вимогах про позбавлення батьківських прав. 
Однак, станом на час звернення позивача до суду із цим позовом, відповідачка продовжує свідомо нехтувати своїми батьківськими обов`язками, а саме життям та здоров`ям свого сина не цікавиться, участі у його вихованні та утриманні не приймає, жодні витрати на потреби дитини не несе, жодним чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованість у його подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти. 
Інтерес матері до дитини виключно матеріальний , а саме отримувати та розпоряджатись коштами дитини, які отримує як законний представник свого сина. Так, держава виплачує неповнолітньому ОСОБА_10 одноразову допомогу як сину загиблого військовослужбовця. 
Досить тривала бездіяльність та байдужість матері по відношенню до сина призвела до розриву емоційних зв`язків у відповідачки з її сином, які на сьогоднішній день відсутні. 
Вказана поведінка матері шкодить дитині.
Тому позивач у позовних вимогах просить позбавити відповідачку батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_6 , а також присудити до стягнення з відповідачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) відповідачки але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого слідує, що ОСОБА_2 заперечує проти позбавлення її батьківських прав, та не заперечує проти задоволення позовної вимоги щодо стягнення з неї аліментів на утримання сина. В обґрунтування заперечень щодо вимоги про позбавлення батьківських прав відповідач посилалася на те, що позивач постійно намагається створити негативний образ відповідача з метою позбавлення її батьківських прав щодо сина ОСОБА_8 . Вказані дії позивачем вчиняються з метою отримання контролю над грошовими коштами дитини, які надаються йому державою у зв`язку із загибеллю батька. 
Так, ОСОБА_8 дійсно живе з позивачем, однак відповідач постійно спілкується з ним за допомогою месенджерів, телефонує сину, про що надала суду скріншоти переписки та записи розмов із сином. Також відповідач контролює навчальний процес сина через електронний кабінет, про що надала суду роздруківки листування з вчителями. 
Напруження у відносинах ОСОБА_2 із сином ОСОБА_8 створює позивачка, яка постійно намагається скомпрометувати матір перед сином.
В ході судового розгляду стороною відповідача надано ряд характеристик на сім`ю ОСОБА_2 , згідно з якими остання позитивно характеризується за місцем проживання, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувалась. 
Сторона позивача скористалася правом відповіді на відзив відповідача, згідно із яким зауважує на тому, що відзив на позовну заяву не містить жодного заперечення на негативну поведінку відповідачки ОСОБА_2 , відсутні спростування її аморальної поведінки та жорстокого поводження з дітьми, відсутні пояснення щодо її нецензурної лайки та образливих висловлювань. На доданих позивачем відео можна побачити антисанітарні умови проживання, безлад, розкидані речі, побиття дітей, та повну відсутність тих умов, що зазначені в акті обстеження житлових умов відповідачки. Таким чином, на переконання сторони позивача, відповідачем не наведено фактів для спростування доводів позову.
В ході судового розгляду позивач позовні вимоги підтримувала та просила суд їх задовольнити, посилаючись на мотиви, викладені у позові. Також зазначила, що до даного часу відповідачка проявляє абсолютну байдужість до сина, вихованням та розвитком дитини займається позивач, а також їй у цьому допомагає син із невісткою.
Представник позивача в ході судового розгляду позовні вимоги підтримувала та просила їх задовольнити. Зауважувала на тому, що відповідачка в повному обсязі ухилилася від виконання батьківських обов`язків, жодної зацікавленості до життя та розвитку сина вона не появляє. Надані скріншоти листування не дають можливості встановити, що воно відбувалося саме між відповідачкою та сином ОСОБА_8 , а тому не можуть свідчити про її зацікавленість сином та підтримання сталого контакту з дитиною Крім цього, посилання відповідачки про її контакт із сином через месенджери заперечив сам ОСОБА_6 . 
Інтерес ОСОБА_2 по збереженню батьківських прав є виключно матеріальним та полягає у можливості отримувати грошову допомогу, яку держава виплачує обом дітям загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 . Також зазначила, що відповідач притягувалась до адміністративної відповідальності, що характеризує її з негативної сторони. Крім цього, у неї є значний обсяг отриманих кредитів, які вона погашає саме за рахунок отриманої грошової допомоги. 
Представник відповідача - адвокат Кулигін А.Є. в судових засіданнях зауважував на тому, що його довірителька на скільки може намагається спілкуватися із сином та налагоджувати із ним відносини, однак атмосфера ворожості, яка створена по відношенню до ОСОБА_2 , у будинку, де проживає дитина, не сприяє цьому. В той же час, його довірителька цікавилася навчанням сина, коли він навчався у школі, про що свідчить надане суду листування із вчителями. Також вона цікавиться навчанням сина у Кам`янець-Подільському ліцеї, про що також надав суду характеристики із навчального закладу. 
Зауважив на тому, що з часу навчання сина у ліцеї, їхні відносини значно покращилися, син активно спілкується з матір`ю та сестричкою ОСОБА_11 , про що надав суду відео однієї із розмов. Адвокат переконаний, що відносини сина та матері й надалі покращуватимуться, якщо дитина не перебуватиме під постійним впливом бабки. При цьому, щодо проживання сина із матір`ю зазначив, що на даний час ОСОБА_8 висловлює своє бажання проживати з бабкою та мати не хоче тиснути на сина. Втім, у разі якщо він змінить свою думку, ОСОБА_2 бажає аби син проживав із нею.
Третьою особою без самостійних вимог на стороні позивача подано до суду висновок щодо доцільності позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_6 .
В ході судового розгляду представник третьої особи - ОСОБА_12 пояснила, що ОСОБА_8 перебуває на обліку у службі у справах дітей як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах. Супроводжуючи родину, у якій зростає хлопчик, вона не бачить від матері любові та турботи, її участі у житті сина в будь-якому форматі. У матері немає бажання брати на себе відповідальність за життя та здоров`я дитини. Неодноразово спілкуючись із ОСОБА_8 , представник служби у справах дітей зауважує, що жодного разу не чула про матір, про її любов до дитини чи турботу. Зауважила також на тому, що при розгляді попереднього позову про позбавлення відповідачки батьківських прав, остання спромоглася приїхати до суду апеляційної інстанції для участі в засіданні, а от приїхати аби навідати сина вона не може, посилаючись на зайнятість вихованням інших дітей. Усі обставини, щодо виконання батьківських обов`язків відповідачкою було встановлено в ході неодноразових засідань комісії з питань захисту прав дитини та комісія беззаперечно встановила, що ОСОБА_2 повністю ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина, а тому вбачає за доцільне позбавлення її батьківських прав, що відповідатиме інтересам дитини. 
В ході судового розгляду було отримано пояснення сина відповідачки - ОСОБА_13 , який самостійно виявив бажання їх надати в ході розгляду даної справи. Дитина пояснила, що поїхав проживати до батька понад 3 роки тому, через погане ставлення до нього в сім`ї матері, де його били, ображали, було багато нецензурних слів на його адресу. Повертатися до матері не бажає у будь-якому випадку. За останній рік з матір`ю спілкувався можливо двічі, один із цих разів був, коли ОСОБА_8 зателефонував аби ОСОБА_2 забрала з відділення Нової пошти відправлення з подарунком для його сестри. 
З того часу як ОСОБА_8 проживає з бабкою мати не навідувала його, не пропонувала переїхати до неї, вона не цікавиться його життям та навчанням. Усім необхідним його забезпечує бабка, у них дуже дружня родина, у якій ОСОБА_8 почувається комфортно. ОСОБА_8 підтримує думку бабки щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно нього. 
Судом було допитано свідка ОСОБА_14 , яка показала, що є рідною тіткою ОСОБА_8 . З грудня 2022 року хлопчик проживає з бабкою. Причиною переїзду дитини, як пояснював сам ОСОБА_8 , було погане ставлення до нього з боку матері та її чоловіка, його били та ображали. З того часу мати жодного разу не приїхала до дитини. Вона не знає як дитина живе, чи він хворіє, чи його лікують, як він харчується, як пройшов його день, тощо. ОСОБА_2 жодним чином не приймає участі у житті хлопчика. Спілкування між ними також немає. ОСОБА_8 спілкується зі своєю рідною сестрою, та в цей час ОСОБА_2 втручається у їхні розмови аби записати кілька секундне відео як ніби-то вона спілкується із сином, спеціально для даного судового процесу. Хоча усе зовсім не так, дитина абсолютно не бажає спілкуватися з матір`ю та причиною тому є її поведінка. Вихованням, забезпеченням, лікуванням ОСОБА_8 займається лише позивачка. Вона купує дитині усе аби він зростав повноцінно та не відчував потреби у чомусь. 
Суд, заслухавши пояснення позивача, думку представників сторін, покази свідка та думку дитини, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що з 21 травня 2010 року ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_15 ) та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі.
ІНФОРМАЦІЯ_5 у них народився син ОСОБА_6 та ІНФОРМАЦІЯ_6 дочка ОСОБА_7 .
Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 19 травня 2022 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.
До 15 грудня 2022 року син ОСОБА_6 проживав разом з матір`ю у м. Носівка. Після вказаної дати дитина проживала в АДРЕСА_1 разом із батьком ОСОБА_3 та його родиною.
Обставини, за яких дитина покинула будинок матері та переїхала проживати до батька, а після його загибелі залишилась проживати із бабкою встановлені судами апеляційної та касаційної інстанцій, оцінка вказаним обставинам була надана у відповідних рішеннях, а саме постанові Вінницького апеляційного суду від 19 березня 2023 року в справі № 150/137/23, яка згідно постанови Верховного Суду від 06 березня 2024 року залишена в силі, згідно з якою рішення Чернівецького районного суду про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_6 , скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
Таким чином суд досліджує питання щодо ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 починаючи від 07 березня 2024 року по даний час. 
Так, підставою для позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина позивач вказує п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Судом було досліджено акт обстеження умов проживання, складений комісією при Чернівецькій селищній раді Могилів-Подільського району Вінницької області 02.09.2024, згідно з яким неповнолітня дитина ОСОБА_6 проживає разом із бабкою ОСОБА_1 та дідусем ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 . Будинок оснащений усім необхідним для зростання дитини, хлопчик забезпечений одягом по віку та сезону. Стосунки в сім`ї щирі, теплі та довірливі. Мати ОСОБА_2 дитину не провідує, вихованням не займається. Під час бесіди з хлопцем з`ясовано, що ОСОБА_8 не має наміру повертатися та проживати з матір`ю та її сім`єю. 
Згідно характеристики, наданої Мазурівським ліцеєм Чернівецької селищної ради 29.08.2024, ОСОБА_6 позитивно характеризується за місце навчання. Зазначено, що постійний зв`язок зі школою та класним керівником підтримує бабуся хлопчика ОСОБА_1 , постійно відвідує батьківські збори та шкільні заходи. Мати ОСОБА_8 - ОСОБА_2 не бере участі у навчанні та вихованні дитини, батьківські збори не відвідує. Шкільним життям не цікавиться.
Згідно довідки, виданої Чернівецькою селищною радою 29.08.2024 №1339, неповнолітній ОСОБА_6 проживає разом із бабкою та дідусем, які беруть активну участь у його вихованні, догляді та матеріальному забезпеченні. ОСОБА_2 - мати ОСОБА_6 з 2021 року в селі Мазурівка не проживає, участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина не приймає.
Згідно із довідкою, виданою КНП «Чернівецький центр первинної медико-санітарної допомоги Чернівецької селищної ради» 02.09.2024 № 783, напротязі 2023-2024 років дитина ОСОБА_6 звертався за медичною допомогою в супроводі бабусі ОСОБА_1 . Натомість протягом зазначеного періоду мати з дитиною на прийом до лікаря не з`являлась.
Згідно з висновком органу опіки та піклування Чернівецької селищної ради від 14.10.2025 № 1217, слідує, що протягом 2023-2025 років малолітній ОСОБА_6 проживає за адресою АДРЕСА_1 у родині своєї бабусі ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні. Мати дитини ОСОБА_2 за ці роки жодного разу не відвідувала дитину за місцем проживання. За медичною допомогою ОСОБА_8 звертався в супроводі лише бабусі.
З 01 вересня 2025 року ОСОБА_6 є ліцеїстом 3 роти Кам`янець-Подільського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Хмельницької області (пансіон) з частковим утриманням за рахунок держави. Згідно з характеристикою ліцею ОСОБА_6 за час навчання зарекомендував себе з позитивного боку, як здібний, дисциплінований, старанний, наполегливий ліцеїст. За період навчання в ліцеї ОСОБА_13 , його мати ОСОБА_2 не приймала участь у його вихованні, на батьківських зборах була відсутня. Вихованням ліцеїста ОСОБА_13 займається його бабуся ОСОБА_1 , яка систематично цікавиться станом його навчання та дисципліни й забезпечує усім необхідним для навчання. Як повідомив органу опіки та піклування сам ОСОБА_8 , за час проживання біля бабусі з 2023 року по даний час, мати не провідувала його жодного разу, не запрошувала до себе та не цікавиться його життям та навчанням. Вищевикладені факти свідчать про те, що ОСОБА_2 самоусунулася від виховання неповнолітнього сина. Відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток неповнолітнього сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, повна відсутність спілкування з дитиною, ненадання дитині доступу до культурних та інших духовний цінностей, не сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі може негативно вплинути на загальний розвиток дитини. Тому орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
На противагу вказаним доказам, наданим стороною позивача, судом також було досліджено письмові докази надані стороною відповідача.
Так, ОСОБА_2 посилаючись на те, що періодично спілкується із сином надала суду скріншоти листування та відео файли з відеозаписами розмов із сином.
Також судом було досліджено скріншоти із листування ОСОБА_2 із вчителями щодо успішності сина, а також довідки-характеристики із закладів освіти, де навчається ОСОБА_16 .
Крім цього, згідно із довідкою-характеристикою, виданою Ніжинським районним відділом поліції ГУНП в Чернігівській області, ОСОБА_2 до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувалась, компрометуючі матеріали щодо неї відсутні. ОСОБА_2 громадський порядок не порушує, спиртного не вживає, не була помічена з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя чи з особами, які систематично вживають алкогольні напої чи наркотичні засоби.
Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності не притягувалась, відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості відсутні. 
Згідно з дослідженими довідками з медичних закладів відповідач ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_17 на обліку у лікарів наркологів чи психіатрів не перебувають.
Згідно службової характеристики, наданої ДПРЧ ГУ ДСНС України у м. Києві на чоловіка відповідача - ОСОБА_17 , останній позитивно характеризується за місцем роботи.
Згідно акту обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_2 , складеного комісією при службі у справах дітей Носівської міської ради 18.04.2024, будинок, в якому проживає відповідач зі своєю сім`єю оснащений необхідними комунікаціями, санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні, у будинку наявні необхідні меблі та побутова техніка. В сім`ї панує взаєморозуміння та злагода. При відвідуванні рожини з`ясовано, що в сім`ї налагоджені добрі відносини, активно займаються ремонтом і відбудовою щойно придбаного будинку. Провівши бесіду зі ОСОБА_18 з`ясовано, що дівчинка до вітчима відноситься як до рідного батька. Зі слів дитини в сім`ї немає сварок, її не ображають.
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Стаття 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» (далі - Закон № 2402-III) виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону № 2402-III).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках за доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Під час вирішення такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.
Такий правовий висновок неодноразово викладений Верховним Судом у постановах, зокрема від 24 жовтня 2024 року в справі № 199/3287/23, від 20 березня 2024 року в справі № 204/2097/22, від 07 лютого 2024 року в справі № 455/307/22 та інших.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 23 жовтня 2024 року в справі № 464/2040/23, від 28 лютого 2024 року в справі № 303/4697/22, від 12 лютого 2024 року в справі № 202/1931/22 та інші).
ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Під час визначення основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року в справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року в справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).
У частинах п`ятій, шостій статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню й оцінці судом на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року в справі № 464/2040/23, від 15 листопада 2023 року в справі № 932/2483/21, від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22, від 07 лютого 2022 року в справі № 759/3554/20, від 26 липня 2021 року в справі № 638/15336/18).
За положенням частини шостої статі 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Оцінюючи наданий суду висновок органу опіки та піклування щодо доц Оцінюючи наданий суду висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до її сина ОСОБА_13 з тих підстав, що відповідач самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться здоров`ям та навчанням сина, не бере участі у його вихованні, не піклується про його духовний розвиток, суд зауважує, що він не є достатньо об`єктивним та обґрунтованим, оскільки не містить даних, які об`єктивно характеризують відповідача як особу, яка не здійснює своїх батьківських обов`язків, вдпвідач не була присутня на засіданні комісії при прийнятті даного висновку, а також письмових пояснень щодо даного питання до комісії не надавала. Висновок не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, чи наявності з боку матері загрози для дитини, її здоров`я та психічного розвитку, а тому судом не враховується.
В ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження доводи сторони позивача про аморальний спосіб життя відповідача, зловживання нею алкогольними напоями, тощо та спростовані наданими суду довідками-характеристиками ГУНП у Чернігівській області, витягом про судимість, довідкою за місцем роботи чоловіка відповідача, актом обстеження умов проживання відповідача та її сім`ї, а також довідками з медичних закладів.
Оформлення відповідачем ряду кредитів, про що свідчить інформація з реєстру кредитних історій не характеризує останню як матір та не входить до предмету доказування у даній справі щодо виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 .
Судом встановлено, що дійсно відповідач через вчителів та навчальні заклади подекуди цікавиться долею сина. ОСОБА_2 намагається налагодити з сином певне спілкування. 
Водночас, встановлені судом обставини дають підстави стверджувати, що дійсно відповідач ОСОБА_2 неналежним чином виконує покладені на неї обов`язки, протягом трьох років остання не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом.
Поведінка відповідача призвела до відстороненості сина від неї.
Втім, встановлені судом обставини неможливо віднести до тих виключних обставин, за яких відповідача слід позбавити батьківських прав по відношенню до сина, що безумовно призведе до розриву сімейних відносин між ОСОБА_2 та її сином ОСОБА_19 .
За таких обставин, в позовних вимогах щодо позбавлення батьківських прав слід відмовити.
В той же час встановлені судом обставини справи вказують на наявність підстав для того, щоб попередити відповідача ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітнього сина ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Суд зауважує на тому, що залишення поза увагою попередження суду про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків в подальшому може бути визнано достатньою підставою для позбавлення батьківських прав (постанови Верховного Суду віл 23.10.2024 в справі № 464/2040/23, від 06.03.2024 в справі № 317/2256/22, від 09.06.2023 в справі № 591/6037/21).
Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.
Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини справи та вимоги ст. 182 СК України. Суд приймає до уваги можливості відповідача і потреби його неповнолітньої дитини, що обов`язок утримувати дитину є обов`язком батьків, тому вважає, що аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, будуть обґрунтованими та законними.
Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 05 вересня 2024 року.
У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню.
Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає до стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. за звернення позивача до суду із позовною вимогою про стягнення аліментів. 
Керуючись ст.ст. 157, 164, 169 СК України, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.
Відмовити у позовній вимозі про позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Попередити  ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виконання своїх обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина.
Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 у розмірі 1/4 всіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову до суду, а саме з 05 вересня 2024 року по 30 листопада 2028 року.
Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_3 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Вінницького апеляційного суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, тобто, у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи: 
Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання  АДРЕСА_1 ;
Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_3 ;
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача орган опіки та піклування Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області, юридична адреса вул. Святомиколаївська, буд. 103/1, селище Чернівці, Могилів-Подільський район, Вінницька область, інд. 24100, код ЄДРПОУ 04326856.

Головуючий суддя        С.П. СУПЕРСОН