КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2026 року м. Київ справа №320/54363/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:
- прийняти рішення яким визнати рішення командування військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.09.2024 яким у задоволені рапорту солдата ОСОБА_1 щодо звільнення його з військової служби на підставі підпункту «г», пункту 3, частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у зв`язку з інвалідністю 2 групи матері, яка потребує постійного стороннього догляду) незаконним;
- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняти наказ про звільнення з військової служби ОСОБА_1 на підставі підпункту «г», пункту З, частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у зв`язку з інвалідністю 2 групи матері, яка потребує постійного стороннього догляду).
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він перебуває на службі в Національної гвардії України у військовій частині НОМЕР_1 згідно укладеного 01.04.2024 контракту на проходження військової служби.
Водночас мати позивача - ОСОБА_2 на підставі висновку МСЕК є інвалідом другої групи, безстроково, яка потребує стороннього догляду, яка в свою чергу 25.07.2024 склала заяву про те, що для свого утримання (догляду) обирає ОСОБА_1 (позивача), хоча у позивача є рідна сестра ОСОБА_3 .
Позивач звернувся з рапортом до командира військової частини де проходить службу в якому просив звільнити його з військової служби на підставі підпункту «г», пункту 3, частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у зв`язку з інвалідністю 2 групи матері, яка потребує постійного стороннього догляду).
Проте відповідач протиправно відмовив позивачу в задоволенні його рапорту.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.01.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Вказаною ухвалою суду встановлено відповідачу десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву, заяв/клопотань суду не направлено, а відтак враховуючи положення частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд вирішує справу за наявними матеріалами у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин.
Крім того суд зазначає, що згідно з частиною четвертою статті 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ОСОБА_1 (позивач) згідно укладеного 01.04.2024 контракту проходить службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_2 матір`ю позивача є ОСОБА_2 , батько ОСОБА_4 .
Також згідно свідоцтва про народження № НОМЕР_3 у позивача є рідна сестра ОСОБА_5 .
Згідно з витягу із акту огляду МСЕК № 206673 від 21.12.1994 ОСОБА_2 (мати позивача) є інвалідом 2 групи з 05.12.1994.
Відповідно до свідоцтва про смерть № НОМЕР_4 ОСОБА_4 (батько позивача) помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно нотаріально посвідченої заяви від 25.07.2024 № 946 ОСОБА_2 підтверджує, що із числа військовозобов`язаних членів моєї сім`ї першого ступеня споріднення для свого утримання (догляду) обирає ОСОБА_1 .
Також згідно наявної в матеріалах справи нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_3 від 25.07.2024 № 949, остання повідомляє, що її мати ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи довічно та потребує постійного стороннього догляду, проте ОСОБА_6 не має можливості утримувані та здійснювані постійний догляд за своєю матір`ю, оскільки має на утриманні двох малолітніх дітей.
Як зазначає позивач, він звернувся з рапортом до командира військової частини де проходить службу в якому просив звільнити його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у зв`язку з інвалідністю 2 групи матері, яка потребує постійного стороннього догляду). Проте позивачем до позову не було додано вказаного рапорту, а матеріали справи його не містять.
Згідно листа Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 02.09.2024 № 1/66/9-28/8 відповідачем відмовлено в задоволенні вказаного рапорту позивача. Відповідь обґрунтовано підпунктом «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», з огляду на те, що позивачем не надано підтверджуючих документів щодо відсутності членів сім`ї першого чи другого ступеню споріднення.
Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє станом на сьогоднішній день.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII, в редакції на час виникнення спірних правовідносин - 02.09.2024).
За змістом частин першої та третьої статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною шостою статті 2 Закону № 2232-XII визначені види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону № 2232-XII).
Підстави звільнення з військової служби передбачено статтею 26 Закону № 2232-XII.
Відповідно до підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону № 2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах, зокрема під час проведення мобілізації та дії воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Згідно абзацу дванадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах, зокрема, під час дії воєнного стану:
- необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Судом встановлено, що у позивача наявна рідна сестра - ОСОБА_6 .
Отже позивач, бажаючись звільнитися з військової служби у зв`язку з доглядом за своєю мамою ОСОБА_2 , яка згідно висновку МСЕК є інвалідом другої групи, повинен був подати разом з рапортом докази того, що його рідна сестра сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Такі докази в матеріалах справи відсутні. Відсутні також докази їх подання до відповідача разом з рапортом.
Наявна в матеріалах справи нотаріально посвідчена заява ОСОБА_3 від 25.07.2024 № 949, де остання повідомляє, що вона не має можливості утримувані та здійснювані постійний догляд за своєю матір`ю, не є таким доказом.
Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за № 438/16454, затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Інструкція № 170).
Згідно з пунктом 12.11 Інструкції № 170 перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено в додатку 19 до Інструкції.
Так, відповідно до підпункту 26 пункту 5 додатка 19 до Інструкції № 170 у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я подається, зокрема, акт обстеження сімейного стану військовослужбовця.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 затверджено Положення про ІНФОРМАЦІЯ_3, затвердженого (далі - Положення № 154).
Згідно з пунктом 11 Наказу № 154 районні ІНФОРМАЦІЯ_3 мають повноваження перевіряти за зверненням командира військової частини або за заявою родичів (за наявності підстав) сімейний стан військовослужбовця.
З огляду на наведене, визначення обставин, які мають досліджуватися при перевірці, а також умови, за яких саме військовослужбовець чи його родичі можуть звертатися до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проведення такого обстеження, вирішується в кожному окремому випадку індивідуально. Це залежить від наявності законних підстав для звільнення з військової служби, що передбачені статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до підпункту 27 пункту 5 додатка 19 до Інструкції № 170 акт обстеження сімейного стану військовослужбовця має містити інформацію про наявність чи відсутність інших осіб, які можуть здійснювати необхідний догляд.
Аналіз встановлених обставин справи та наведених вище норм законодавства України, дає підстави суду дійти висновку, що позивачем не подано доказів того, що під час його звернення до відповідача з рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону № 2232-XII (у зв`язку з інвалідністю 2 групи матері, яка потребує постійного стороннього догляду) позивачем були подані належні докази того, що інші члени сім`ї, зокрема його рідна сестра, не може здійснювати догляд за їхньою матір`ю ОСОБА_2 .
Щодо інших доводів сторін, то вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.
За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.
Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин суд, за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.