ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
09 січня 2026 року (14:00)	Справа № 280/9658/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, код ЄДРПОУ 44118663) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
03.11.2025 через підсистему «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 24.06.2024 №380261-24/08-06, від 20.02.2025 №255296-2411-0806-UA23060230000071243, від 18.06.2025 №5430287-2411-0806-UA23060230000071243.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в електронного кабінеті платника податків, позивачкою виявлено нарахування податкових зобов`язань. Податкові повідомлення-рішення позивачкою фактично отримані не були та про їх існування дізналась з відповіді на адвокатський запит (лист від 05.09.2025). Так, податковим повідомленням-рішенням №380261-24/08-06 від 24.06.2024 позивачці проведено нарахування податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, як суму податкового зобов`язання (позитивне значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків та збору за 2023 рік в сумі 7592,54 грн. Також, податковим повідомленням-рішенням №255296-2411-0806-UA23060230000071243 позивачці донараховано податкове зобов`язання із земельного податку за 2025 рік в сумі 1994,94 грн. та податковим повідомленням- рішенням №5430287-2411-0806- НОМЕР_2 - проведено нарахування податкового зобов`язання із земельного податку за 2024 рік в сумі 2234,32 грн. Із вказанми рішеннями контролюючого органу позивачка не погоджується та зазначає таке. Так, податок на доходи та земельний податок нараховані з посиланням на володіння та користування ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 7,5974 га, кадастровий номер 2321582000:01:002:0038. Відповідачем не враховано, що земельна ділянка не знаходиться в користуванні позивачка і мінімальне податкове зобов`язання та земельний податок сплачується іншою особою (в частині сплати єдиного податку 4 групи), яка використовує дану земельну ділянку. Земельна ділянка кадастровий номер 2321582000:01:002:0038 з 2010 року по теперішній час перебуває в користуванні (оренди) Селянського фермерського господарства "Чудновець В.М.", відповідно договору оренди земельної ділянки, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав 14.12.2018 за №2953843. Реєстрація договору не скасована, земельна ділянка перебуває в користуванні СФГ " ОСОБА_2 " з відображанням земельної ділянки в податковій декларації з єдиного податку 4 групи. Відповідно до приписів ПК України від сплати земельного податку звільняються на період дії єдиного податку четвертої групи власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі за умови передачі земельних ділянок та земельних часток (паїв) в оренду, користування на інших умовах (у тому числі на умовах емфітевзису) платнику єдиного податку четвертої групи. Таким чином, у випадку передачі земельної ділянки в оренду або інше користування платнику єдиного податку 4 групи, такий власник земельної ділянки звільняється від сплати земельного податку по такій земельній ділянці. Отже, наявність зареєстрованого права користування земельною ділянкою за СФГ «Чудновець В.М.», підтверджує право користування даним господарством на правах оренди в період 2023-2025. Таким чином, при визначенні обов`язку зі сплати земельного податку та мінімального податкового зобов`язання, податковий орган повинен був врахувати наявний запис про дійсну реєстрацію речового права у вигляді оренди на земельну ділянку кадастровий номер 2321582000:01:002:0038 за СФГ «Чудновець В.М» яке є платником єдиного податку 4 групи. На підставі викладеного просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою суду від 10.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). 
Відповідач подав відзив (вх. №59313 від 25.11.2025), в якому просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що за гр. ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером 2321582000:01:002:0038, площею 7,5974 га, з місцем розташування Запорізька область, Вільнянський район, Кіровська сільська рада відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯГ №718306, виданого 05.02.2010 Вільнянським районним відділом земельних ресурсів: орендодавець: ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) (договір оренди від 09.02.2010 б/н, строк дії: 10 (десять) років) орендар: СФГ «Чудновець В.М.» (ЄДРПОУ 24519646). Зазначає, що 07.12.2018 між гр. ОСОБА_1 та Селянським (фермерським) господарством «Чудновець В.М.», яке є платником єдиного податку четвертої групи, зареєстровано договір оренди землі №б/ н від 17.12.2011 терміном на 10 років. Згідно договору від 09.02.2010 земельна ділянка площею 7,5974 га, кадастровий номер 2321582000:01:002:0038, була передана позивачем в оренду відповідачу - СФГ «Чудновець В.М.», за договором оренди з терміном дії 10 років, який був зареєстрований 05.07.2012 за №25205000400 у відділі Держкомзему у Вільнянському районі Запорізької області. Отже, договір пройшов державну реєстрацію 05.07.2012 терміном дії 10 років. Державну реєстрацію договору проведено ще від 05.07.2012 №25205000400, будь-яких документів підтверджуючих продовження цього договору до суду не надано, як то передбачено Законом України «Про оренду землі». Вказує, що договір оренди землі було підписано 09.02.2010 строком на десять років, а зареєстровано такий договір 05.07.2012, то такий договір відповідно діяв до 05.07.2022 (тобто десять років із наступного дня після його держреєстрації, бо це передбачає ст. 253 ЦКУ). Також зазначає, щодо посилань позивача на реєстрацію договору у Державному реєстрі речових прав 14.12.2018, то, якщо жодна зі сторін не здійснила державну реєстрацію договору оренди землі (до 01.01.2013), договір чинності не набув і, відповідно, особа не набула прав орендаря за договором оренди землі, перебіг строку починається з дати укладення такого договору. Відтак відповідач правомірно нарахував позивачці земельний податок за 2024 рік та за 2025 рік. Щодо мінімального податкового зобов`язання, то відповідач зазначає, що мінімальне податкове зобов`язання обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру та/або на підставі оригіналів чи належним чином засвідчених копій відповідних документів платника податків, зокрема документів, що підтверджують право власності/користування. Так, ГУ ДПС у Запорізькій області Осінській З.П. нараховано мінімальне податкове зобов`язання за податковий (звітний) рік для фізичних осіб (крім фізичних осіб - підприємців) - власників земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь. Також зазначає, що податкові декларації з фіксованого сільськогосподарського податку не є правовстановлюючими документами і належними доказами наявності права постійного користування землею. Той факт, що використання земельних ділянок відбувається через СФГ «Чудновець В.М.» не змінює статусу позивача як власника земельної ділянки та не звільняє його від визначеного чинним законодавством обов`язку сплачувати мінімальне податкове зобов`язання. Не звільняє його від цього обов`язку і фактична сплата СФГ «Чудновець В.М.» МПЗ. Просить відмовити у задовленні позову.
Згідно зі ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.
Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.
Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки, кадастровий номер 2321582000:01:002:0038, площею 7,5974 га, за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, Кіровська сільська рада (Державний акт на земельну ділянку, виданий 05.02.2010).
09.02.2010 між ОСОБА_1 (орендодавець) та ОСОБА_3 » (орендар) укладений договір оренди землі, обєктом якого є земельна ділянка площею 7,5974 га, кадастровий номер 2321582000:01:002:0038.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речого права, 14.12.2018 Державним реєстратором Виконавчого комітету Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області проведено державну реєстрацію іншого речового права – право оренди земельної ділянки; підстава виникнення права – договір оренди землі від 09.02.2010; об`єкт – земельна ділянка; кадастровий номер: 2321582000:01:002:0038; орендар – ОСОБА_3 »; орендодавець – ОСОБА_1 
24.06.2024 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення №380261-24/08-06, відповідно до якого позивачці нараховано суму податкового зобов`язання (позитивне значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків та збору) за 2023 рік в сумі 7592,54 грн.
20.02.2025 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №255296-2411-0806-UA23060230000071243, яким позивачці нараховано земельний податок за 2024 рік у розмірі 1994,94 грн.
18.06.2025 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення №5430287-2411-0806-UA23060230000071243, яким позивачці нараховано земельний податок за 2025 рік у розмірі 2234,32 грн. 
Не погоджуючись із вказаними вище податковими повідомленнями-рішеннями, позивачка звернулась до суду із цим позовом.
Суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню та зазначає наступне.
Спірні правовідносини виникли у сфері справляння податків і зборів та стосуються правомірності податковоих повідомлень-рішень про нарахування позивачу земельного податку та МПЗ.
Як визначено у пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України (тут і надалі у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваноих рішень), контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штраф- них (фінансових) санкцій та пені, у т.ч. за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Згідно з пп.пп. 14.1.72 і 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України, земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів; землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у т.ч. на умовах оренди.
Згідно з пп.пп. 269.1.1 і 269.1.2 п. 269.1 ст. 269 ПК України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Згідно з пп. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
Відповідно до приписів п. 281.3 ст. 281 ПК України, від сплати податку звільняються на період дії єдиного податку четвертої групи власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі за умови передачі земельних ділянок та земельних часток (паїв) в оренду, користування на інших умовах (у тому числі на умовах емфітевзису) платнику єдиного податку четвертої групи.
Згідно з п. 286.1 ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є, зокрема, дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до Службової Управління правового забезпечення ГУ ДПС у Запорізькій області від 21.11.2025 (а.с. 55), ОСОБА_3 » у період 2023-2025рр. є платником податку четвертої групи та відповідно до податкової звітності С(Ф)Г «Чудновець В.М.» земельна ділянка з кадастровим номером 2321582000:01:002:0038 була відображена у податковій декларації платника єдиного податку четвертої групи для нарахування податкових зобов`язань.
Відтак, за приписами п. 281.3 ст. 281 ПК України позивачка звільняється від сплати податку оскільки належна їй на праві власнноті земельна ділянка передана в оренду платнику єдиного податку четвертої групи.
При цьому, суд зауважує, що право оренди належним чином зареєстроване 14.12.2018 Державним реєстратором Виконавчого комітету Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речого права (а.с.18-19). 
Підпунктом 14.1.114-2 ст.14 ПК України встановлено, мінімальне податкове зобов`язання - мінімальна величина податкового зобов`язання із сплати податків, зборів, платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, пов`язаних з виробництвом та реалізацією власної сільськогосподарської продукції та/або з власністю та/або користуванням (орендою, суборендою, емфітевзисом, постійним користуванням) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь, розрахована відповідно до цього Кодексу. Сума мінімальних податкових зобов`язань, визначених щодо кожної із земельних ділянок, право користування якими належить одній юридичній або фізичній особі, у тому числі фізичній особі - підприємцю, є загальним мінімальним податковим зобов`язанням.
Відповідно до п. 170.14 ст.170 ПК України особливості визначення загального мінімального податкового зобов`язання платників податку - власників, орендарів, користувачів на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь.
Як визначено пп.170.14.1 п. 170.14 ст.170 ПК України для платників податку - власників, орендарів, користувачів на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь, не переданих такими особами в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування на підставі договорів, укладених та зареєстрованих відповідно до законодавства, загальне мінімальне податкове зобов`язання визначається контролюючим органом.
У разі передачі таких земельних ділянок в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування на підставі договорів, укладених та зареєстрованих відповідно до законодавства, їх розмір враховується при визначенні загального мінімального податкового зобов`язання орендарів, користувачів на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) таких земельних ділянок у порядку, встановленому цим Кодексом (пп.170.14.2 п. 170.14 ст.170 ПК України).
За приписами пп.170.14.3 п. 170.14 ст.170 ПК України, визначення загального мінімального податкового зобов`язання фізичним особам здійснюється контролюючими органами за податковою адресою таких осіб.
Мінімальне податкове зобов`язання обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру та/або на підставі оригіналів чи належним чином засвідчених копій відповідних документів платника податків, зокрема документів, що підтверджують право власності/користування.
Пунктом 38-1.3 ст. 38-1 ПК Укрїни встановлено, що у разі передачі земельних ділянок в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування мінімальне податкове зобов`язання визначається для орендарів, користувачів на інших умовах таких земельних ділянок у порядку, визначеному цим Кодексом. 
Отже, оскільки земельна ділянка передана позивачкою в оренду, то, відповідно, у позивачки відсутній обов`язок сплачувати МПЗ, оскільки такой обов`язок наявний у орендаря.
Таким чином, у відповідача відсутні законні підстави для нарахування позивачці МПЗ.
Щодо тверджень представника відповідача про те, що договір оренди між позивачкою та С(Ф)Г «Чудновець В.М.» діяв до 05.07.2022, то суд зазначає таке.
Договір оренди землі між позивачкою та С(Ф)Г «Чудновець В.М.» 09.02.2010 (а.с.16-17) строком на 10 років.
Право користування зареєстровано Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.12.2018 за № 2953843 (а.с.19).
Так, згідно ст.6, 19 ЗУ «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.
Відповідно до ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.
Відомості про речові права на земельну ділянку, похідні від права власності, що припиняються після завершення строку дії відповідного договору, містяться в Державному реєстрі прав з дня державної реєстрації набуття речового права до дня закінчення строку дії договору, що обраховується відповідно до Цивільного кодексу України. Після закінчення строку дії договору державна реєстрація речового права припиняється за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав (ч. 2 ст 26 цього Закону).
Як вбачається із наданих позивачем доказів, на момент подання позову право користування земельною ділянкою, кадастровий номер 2321582000:01:002:0038, зареєстровано в Державному реєстрі речових права за С(Ф)Г «Чудновець В.М.».
Запис про припинення такого права - відсутній.
Відтак, матеріалами справи підтверджується, що на цей час наявне зареєстроване право користування земельною ділянкою за С(Ф)Г «Чудновець В.М.». 
Суд зауважує, що відповідно до п.286.1 ст.286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є, зокрема, дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також приписами пп.170.14.3 п. 170.14 ст.170 ПК України встановлено, що мінімальне податкове зобов`язання обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру та/або на підставі оригіналів чи належним чином засвідчених копій відповідних документів платника податків, зокрема документів, що підтверджують право власності/користування.
З урахуванням викладеного вище суд вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протипраними та підлягають скасуванню, оскільки у контролюючого органу відсутні законні підстав для нарахування позивачці податкових зобов`язань за земельну ділянку, яка перебуває в оренду С(Ф)Г «Чудновець В.М.».
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
З огляду на задоволення позову і згідно із ст. 139 КАС України судовий збір у сумі 968,96 грн., сплачений позивачкою згідно з квитанцією №7941-3732-3160-1501 від 03.11.2025 належить стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139, 143, 243-246 КАС України, суд, –

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, код ЄДРПОУ 44118663) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити. 
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 24.06.2024 №380261-24/08-06, від 20.02.2025 №255296-2411-0806-UA23060230000071243, від 18.06.2025 №5430287-2411-0806-UA23060230000071243.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судовий збір у сумі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення у повному обсязі складено та підписано 09.01.2026. 

Суддя Ю.В. Калашник