ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року м. Львів	справа № 380/24230/24	

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мартін Енерджі Груп» до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мартін Енерджі Груп» (Позивач/ТОВ «Мартін Енерджі Груп») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (Відповідач/ГУ ДПС у Львівській області), в якому просить: 
- визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Львівській області № 844-РЛ від 15.11.2024 року про відмову у видачі ліцензії ТОВ «Мартін Енерджі Груп»;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області видати ТОВ «Мартін Енерджі Груп» (код ЄДРПОУ 43759280) ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 192б на підставі поданої заяви із вхідним номером №36286/АП від 28.10.2024 року;
- судові витрати покласти на відповідача;
- врахувати здійснення у межах цієї заяви по суті позивачем заяви, передбаченої ч.7 ст. 139 КАС України.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на виконання вимог ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» при зверненні із заявою до Головного управління ДПС у Львівській області щодо ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним було надано всі необхідні, визначені законодавством копії документів, а відмова відповідача у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним є безпідставною та необґрунтованою.
Щодо підстав відмови у видачі ліцензії, позивач наголошує, що набув право користування земельною ділянкою із кадастровим номером 4610137200:08:009:0093, площею 0,5941 га, незважаючи на відсутність окремо укладених договорів оренди відповідних земельних ділянок, на підтвердження чого податковому органу були надані належні документи. Також позивач зазначає, що у нього не виникло обов`язку щодо отримання актів вводу в експлуатацію об`єкта або актів готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікатів про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального для провадження підприємницької діяльності за адресою м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 192б – Кукурудзяна.
На думку позивача, оскаржуване рішення не є конкретизованим, ні чітким, ні вмотивованим. Просить врахувати усталені правові позиції Верховного Суду стосовно аналогічних спірних правовідносин.
У відповіді на відзив позивач підтримав доводи, які наведені у позовній заяві, адміністративний позов просить задовольнити у повному обсязі, визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Львівській області № 844-РЛ від 15.11.2024 року про відмову у видачі ліцензії ТОВ «Мартін Енерджі Груп» та зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області видати ТОВ «Мартін Енерджі Груп» (код ЄДРПОУ 43759280) ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 192б на підставі поданої заяви із вхідним номером №36286/АП від 28.10.2024 року.
Також у позовній заяві позивач зазначив, що докази несення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення, з огляду на ч. 7 ст. 139 КАС України. 
Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що Головним управлінням ДПС у Львівській області розглянуто заяву подану ТОВ «Мартін Енерджі Груп» (код ЄДРПОУ 43759280) щодо видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним (вх. ГУ ДПС у Львівській області від 28.10.2024 № 36286/АП/П) на адресу місця роздрібної торгівлі: 79024, м. Львів, вул. Б. Хмельницького, буд. 192б разом із поданими до заяви копіями документів.
При дослідженні поданих разом з заявою завірених копій документів позивача встановлено, що заявником не подано разом із заявою на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт роздрібної торгівлі пальним чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення. 
Також, заявником не подано разом із заявою на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним завірену копію акта вводу в експлуатацію об`єкта або акта готовності об`єкта до експлуатації, або сертифіката про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці роздрібної торгівлі пальним, необхідних для роздрібної торгівлі, який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 192б.
Враховуючи вищенаведене, Головним управлінням ДПС у Львівській області розпорядженням від 15.11.2024 № 844-РЛ «Про відмову у видачі ліцензії» відмовлено ТОВ «Мартін Енерджі Груп» (код ЄДРПОУ 43759280) у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним на підставі поданої заяви від 28.10.2024 № 36286/АП/П та копій документів, які були подані товариством разом із заявою, у зв`язку з встановленням порушення вимог абз. 2 та 3 ч. 42 ст. 15 Закону № 481.
Відповідач також зазначає, що договір від 01.01.2024 року №01/01/2024 укладено між ПП «ГАЛФ» та позивачем на користування частиною автостоянки загальною площею 40 кв. м (об`єкт оренди), який розташований за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 192б, а не на користування земельною ділянкою із кадастровим номером 4610137200:08:009:0093, площею 0,5941 га за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького – вул. Кукурудзяна. Однак, в п.1.1 Договору від 01.01.2024 року №01/01/2024 зазначено, що об`єкт оренди не являється окремою земельною ділянкою чи окремим об`єктом нерухомого майна чи їх частиною, а тому відсутнє право користування земельною ділянкою.
Відповідач зауважує, що до позовної заяви долучено витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку із кадастровим номером 4610137200:08:009:0093, площею 0,5941 га, яка належить до комунальної власності Львівської міської ради і надана в оренду ПП «ГАЛФ» 17.08.2020 реєстраційний номер 37854896 для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу з місцем розташування земельної ділянки: м. Львів, вул. Б. Хмельницького – вул. Кукурудзяна та відноситься до зони особливого режиму забудови, тож у відповідача виникли застереження щодо правомірності укладення такого договору.
Також відповідач наголошує, що акт введення в експлуатацію основних засобів від 01.09.2024 та висновок експерта про результати будівельно-технічної експертизи №62/24 від 10.09.2024 року, не відповідають вимогам ст. 15 Закону №481 для отримання ліцензії зважаючи на наступне: акт затверджений посадовою особою позивача, а не уповноваженим органом, відповідно до вимог чинного законодавства, судовий експерт не має повноважень органу державного архітектурно-будівельного контролю, відповідно, не має права вирішувати питання щодо видачі документів прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. 
Крім цього, відповідач зауважує, що експлуатація АЗС у тому числі модульної АЗС потребує обов`язкового вводу в експлуатацію та без цього документа об`єкт АЗС не може використовуватися за призначенням, більше того, може призвести до негативних наслідків для життя та здоров`я людей, оскільки цей об`єкт у силу приписів ст.1 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» має ознаки об`єктів підвищеної небезпеки та таке обмеження визначено відповідним законодавством та направлено на дотримання загальновизнаних умов безпеки.
Тож у контролюючого органу були підстави для прийняття оскаржуваного розпорядження, саме тому відповідач вважає вимоги позивача, викладені в позовній заяві, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. З огляду на викладене просить суд в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою суду від 06 грудня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі. 
Ухвалою суду від 17 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача від 16 грудня 2024 року про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
Ухвалою суду від 08 січня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача від 02 січня 2025 року про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:
ТОВ «Мартін Енерджі Груп» зареєстроване як юридична особа, код ЄДРПОУ 43759280. Видами діяльності позивача (КВЕД) є: 47.30 Роздрібна торгівля пальним (основний); 35.23 Торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи; 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; 46.76 Оптова торгівля іншими проміжними продуктами; 46.77 Оптова торгівля відходами та брухтом; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах; 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду); 52.10 Складське господарство; 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту; 52.24 Транспортне оброблення вантажів; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів; 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у.
У цілях здійснення діяльності із роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Мартін Енерджі Груп» подано заяву щодо видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним (вх. ГУ ДПС у Львівській області від 28.10.2024 № 36286/АП) на адресу місця роздрібної торгівлі: 79024, м. Львів, вул. Б. Хмельницького, буд. 192б 
Для отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним до розгляду подано наступні документи: Заява щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним; Платіжна інструкція № 1167 від 29.09.2024; копія Договору оренди від 01.01.2024 № 01/01/2024; копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.10.2024; копія Договору про співробітництво (партнерство) від 18.10.2024; копія Акту введення в експлуатацію основних засобів; копія Висновку Експерта по результатах будівельно-технічної експертизи за зверненням директора ТОВ «Мартін Енерджі Груп» Ковальського О.Р. від 10.09.2024 №62/24; копія дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки від 24.07.2024 року №ДЗ-3164/ЗХ/1-24; копія дозволу на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки від 20.08.2024 року №ДЗ-3584/ЗХ/1-24. 
За наслідками розгляду даної заяви ГУ ДПС у Львівській області 15.11.2024 прийнято розпорядження №844-РЛ, яким відмовлено позивачу у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним у зв`язку із встановленням порушення вимог абз. 2 та 3 ч. 42 ст. 15 Закону України від 19.12.1995 року «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», а саме: не подано разом із заявою на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт для виробництва пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; не подано разом із заявою на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним завірену копію акта вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці роздрібної торгівлі пальним, необхідних для роздрібної торгівлі пальним, який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 192б.
Позивач, уважаючи зазначене розпорядження протиправним та таким, що його належить скасувати, звернувся з цим позовом до суду. 
Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності розпорядження ГУ ДПС у Львівській області № 844-РЛ від 15.11.2024 року про відмову у видачі ліцензії ТОВ «Мартін Енерджі Груп».
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень
Згідно з частиною 2 цієї ж статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вище критеріям.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР в редакції, чинній на момент спірних правовідносин).
За приписами ст. 1 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших
Відповідно до ч. ч. 35, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43 ст. 15 Закону №481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.
Ліцензія видається за поданою нарочно, поштою або в електронному вигляді заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію (крім ліцензії на оптову торгівлю пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібну торгівлю пальним, зберігання пального з метою подальшої його реалізації іншим споживачам).
У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).
Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.
У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в податкових органах.
У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення, фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.
Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:
- документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;
- акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;
- дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.
Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.
Частинами 47 та 49 ст. 15 Закону № 481/95-ВР визначено, що вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Зазначені в цьому Законі документи (крім документів, які подаються заявником для отримання ліцензії на право виробництва пального, оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального) подаються в одному примірнику в копіях, засвідчених нотаріально або органом, який видав оригінал документа або посадовою особою органу ліцензування. Заява про видачу ліцензії та визначені цим Законом документи подаються уповноваженою особою заявника або надсилаються рекомендованим листом. У разі подання заяви про видачу ліцензії та доданих до неї документів особисто вони приймаються за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату прийняття заяви та документів і підписом особи, яка їх прийняла.
Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Зі змісту наведених правових норм можна зробити висновок, що для здійснення господарської діяльності, зокрема, з роздрібної торгівлі пальним, суб`єкт господарювання має отримати ліцензію на здійснення такої діяльності. Вичерпний перелік документів, що подається разом із заявою про отримання ліцензії, визначений ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». У цьому переліку, крім іншого, визначено документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою та акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства.
Підставою для прийняття оскаржуваного розпорядження стало те, що позивачем не подано разом із заявою на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним:
- документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт для виробництва пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; 
- завірену копію акта вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці роздрібної торгівлі пальним, необхідних для роздрібної торгівлі пальним, який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 192б.
З цього приводу, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 08.06.2022 у справі № 340/3135/20 зазначив, що правомірною є відмова у видачі ліцензії суб`єкту господарювання на роздрібну торгівлю пальним у разі неподання таким суб`єктом акта вводу в експлуатацію об`єкта, акта готовності об`єкта до експлуатації або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, а саме - стаціонарного заправного комплексу.
Разом тим, встановлення АЗС, які виконані як цілісний заводський виріб і для їх установлення не передбачалося будь-яких будівельних робіт, зокрема, улаштування фундаменту, не є будівництвом, а тому при розміщені такої АЗС не виникає обов`язку щодо прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва.
Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі № 640/19955/19 та від 09 серпня 2022 року у справі № 580/2513/21. 
Отже, для отримання ліцензії на роздрібну торгівлю пальним суб`єкт господарювання зобов`язаний подати до ліцензійного органу акт вводу в експлуатацію об`єкта, акт готовності об`єкта до експлуатації або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта щодо виконаного цілісним заводським виробом стаціонарного АЗС, проте такий обов`язок не виникає, якщо АЗС розміщено на бетонному майданчику як цілісний заводський виріб і для його установлення не передбачено будь-яких будівельних робіт, зокрема, улаштування фундаменту. 
Аналогічний висновок викладно Верховним Судом у постанові від 28 січня 2025 року у справі № 140/1784/22.
Визначення поняття «автозаправна станція» (АЗС) наводиться у п. 3.2. ДБН Б.2.2.-12:2019 «Планування і забудова територій», згідно з яким це комплекс будинків, споруд, технологічного обладнання, призначений для приймання, зберігання моторного палива та заправлення ним автотранспорту (мототранспорту).
Відповідно до пункту 3.38 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» модульна автозаправна станція - автозаправна станція з наземним розташуванням резервуарів для зберігання палива, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту; характеризується розосередженим розташуванням ПРК та резервуара зберігання палива.
В таблиці 10.9 ДБН Б.2.2-12:2019 зазначено, що заправки з роздільним (модульним) наземним резервуаром ємністю до 80 м куб., включно (наземне розташування) відносяться до типу В (категорія потужності - ІІ середня).
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, у складі документів для отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним позивачем було подано Акт введення в експлуатацію основних засобів від 01.09.2024 року, зі змісту якого слідує, що об`єкти, які знаходяться за адресою Львівська обл., м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 192 Б складаються із: Паливороздавальної колонки «Шельф, зав. № 15005, 15006, рік випуску 2022, країна виробник Україна; Резервуар РГС-10, зав. №2, рік виготовлення – 2017, країна виробник – Україна; Резервуар РГС-4,9, зав. №030524, рік виготовлення – 2017, країна виробник Україна. У даному Акті також зазначено про відповідність об`єктів технічним умовам та придатність до експлуатації за цільовим призначенням.
Відповідно, наведене свідчить, що роздрібна торгівля пальним, яку планує здійснювати позивач, проводиться через модульні автозаправні станції, які відносяться до автозаправних станцій з наземним розташуванням резервуарів для зберігання палива, улаштування яких здійснюється без проведення будівельних робіт, оскільки обладнання та споруди розміщуються без фундаменту та без підземного розміщення резервуарів.
Щодо доводів відповідача, які вказані у відзиві на позовну заяву, про те, що законодавство, яке регулює питання роздрібної торгівлі пальним, не прив`язує отримання ліцензії на роздрібну торгівлю пальним виключно до того, чи є обладнання об`єктами нерухомого чи рухомого майна і якщо дане обладнання є рухомим майном, то відповідно ліцензія видається без акту вводу в експлуатацію об`єкта або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію, суд враховує наступне.
Так, на виконання вимог абз. 3 ч. 42 ст. 15 Закону №481/95-ВР, позивачем разом із заявою подано Висновок експерта про результати будівельно-технічної експертизи № 62/24 від 10.09.2024 року, у якому зазначено, що міні АЗС, яка розташована за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Б. Хмельницького-вул. Кукурудзяна та складається із паливороздавальної колонки «Шельф, зав. № 15005, 15006, рік випуску 2022, країна виробник Україна, резервуару РГС-10, зав. №2, рік виготовлення – 2017, країна виробник – Україна, резервуару РГС-4,9, зав. №030524, рік виготовлення – 2017, країна виробник – Україна, не являється об`єктом нерухомого майна та не підлягає під визначення – об`єкт завершеного будівництва. У відповідності до чинного законодавства дозвіл на початок будівництва та прийняття в експлуатацію міні АЗС, яка розташована на орендованій земельній ділянці за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Б. Хмельницького- вул. Кукурудзяна, не потрібно, тому, що дана міні АЗС не являється об`єктом нерухомого майна та відповідає п. 7 Постанови КМ України «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію».
Отже, обладнання, яке позивач мав намір використовувати для здійснення господарської діяльності з роздрібної торгівлі пальним, є наземним обладнанням, яке складається з декількох частин, та не має фундаменту. 
Варто зазначити, що згідно з частиною першою статті 9 Закону України від 20 травня 1999 року № 687-XIV «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Відповідно до частини другої статті 39 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру». Акт готовності об`єкта до експлуатації підписується замовником, генеральним проектувальником, генеральним підрядником або підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), субпідрядниками, страховиком (якщо об`єкт застрахований).
При цьому, згідно пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» від 7 червня 2017 року № 406 (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин), до будівельних робіт, які не потребують документів належить розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності відповідно до статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Оскільки при влаштуванні модульної автозаправної станції позивач не здійснював будь-яких будівельних робіт, обладнання останнього розміщено на бетонному майданчику, без улаштування фундаменту, розміщення таких АЗС не потребує документів, що дають право на їх будівництво, та, відповідно, вони не підлягають прийняттю в експлуатацію в розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що не було враховано відповідачем. 
Суд наголошує, що модульні заправки (міні-АЗС) є рухомим майном, тобто матеріальним об`єктом, який може бути переміщеним без заподіяння йому шкоди.
Таким чином, суд висновує, що у позивача не виникло обов`язку щодо отримання актів вводу в експлуатацію об`єкта або актів готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікатів про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального для здійснення господарської діяльності з роздрібної торгівлі пальним за адресою вул. Б. Хмельницького, 192б, м. Львів, 79024.
Також матеріалами справи підтверджено, що Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці 20.08.2024 видано дозвіл на експлуатацію наведеного вище обладнання, що призначене для використання в потенційно вибухонебезпечених середовищах за адресою Львівська обл., м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 192 Б.
Крім того, Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці 24.07.2024 видано дозвіл, яким позивачу дозволено виконувати газонебезпечені роботи та роботи у вибухопожежонебезпечених зонах, технічне обслуговування машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, злив, очистка резервуарів, тари та інших ємностей з-під нафтопродуктів.
Отже, Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці дозволило позивачу експлуатувати основні засоби, які наведені вище, що у свою чергу спростовує твердження відповідача про те, що експлуатація АЗС, у тому числі модульної АЗС потребує обов`язкового вводу в експлуатацію та без цього документа об`єкт АЗС не може використовуватися за призначенням.
Аналогічний за змістом правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2025 року у справі № 600/1745/24-а, яку суд враховує в силу імперативних норм ч. 5 ст. 242 КАС України.
Щодо доводів відповідача про відсутність документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт для виробництва пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення, суд враховує наступне.
Як підтверджено матеріалами справи, на підтвердження права користування земельною ділянкою на якій розташована модульна автозаправна станція, позивачем до заяви щодо видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним (вх. ГУ ДПС у Львівській області від 28.10.2024 № 36286/АП) надано:
- Договір про співробітництво (партнерство) від 18.10.2024 року укладений між ПП «ГАЛФ» (Сторона 1) та ТОВ «Мартін Енерджі Груп» (Сторона 2). Предметом даного Договору є взаємодія і співробітництво сторін Договору з метою шляхом об`єднання спільних зусиль та активів з метою підвищення господарської та економічної ефективності їх діяльності (п.1. вищенаведеного Договору). Згідно п. 1.2. даного Договору, Сторона 1 надає Стороні 2 право розміщувати та використовувати у комерційних цілях об`єкти придорожнього сервісу, зокрема мобільні авто-заправні комплекси з необхідною інфраструктурою на земельних ділянках, які належать Стороні 1 на праві оренди, а Сторона 2 надає право Стороні 1 використання розміщених об`єктів у власних та спільних комерційних цілях, зокрема: на земельній ділянці за адресою м. Львів, вул. Б. Хмельницького – Кукурудзяна, кадастровий номер 4610137200:08:009:0093, площею 0,5941 га, яка належить Стороні 1 на праві оренди, вид використання – для експлуатації об`єктів дорожнього сервісу;
- Витяг з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку із кадастровим номером 4610137200:08:009:0093, площею 0,5941 га, яка належить ПП «ГАЛФ» на праві оренди, у якому вказано, що цільове призначення земельної ділянки: 12.11. Для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу;
- Договір оренди №01/01/24 від 01.01.2024 року укладений між ПП «ГАЛФ» та ТОВ «Мартін Енерджі Груп». Згідно п. 1.1. Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в платне користування частину автостоянки, що розташована за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 192б, площею 40 кв.м. Відповідно до умов п. 2.1. Договору, Орендар має право використовувати Об`єкт для здійснення господарської діяльності у відповідності з вказаним в п. 1.2. Договору цільовим призначенням, розміщати на об`єкті оренди тимчасові споруди для провадження діяльності, здійснювати з дозволу Орендодавця за власні кошти та без відшкодування, реконструкцію, технічне переоснащення та інші зміни об`єкта оренди, що покращують його стан;
- Акт приймання-передачі об`єкта оренди як додаток № 1 до Договору оренди від 01.101.2024 року, зі змісту якого слідує, що відповідно до умов Договору оренди №01/01/24 від 01.01.2024 року Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування частину автостоянки, що розташований за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 192б, площею 40 кв.м. З моменту фактичної передачі та підписання цього Акту право користування на об`єкт оренди переходить від Орендодавця до Орендаря.
Зі змісту вказаних договорів, а також відомостей Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності слідує, що право користування земельною ділянкою, на якій розташована орендована позивачем частина автостоянки, належить ПП «ГАЛФ», що власне не заперечується відповідачем.
Відповідно до частини першої статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Згідно зі статтею 796 ЦК України одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму.
У договорі найму сторони можуть визначити розмір земельної ділянки, яка передається наймачеві. Якщо розмір земельної ділянки у договорі не визначений, наймачеві надається право користування усією земельною ділянкою, якою володів наймодавець.
Якщо наймодавець не є власником земельної ділянки, вважається, що власник земельної ділянки погоджується на надання наймачеві права користування земельною ділянкою, якщо інше не встановлено договором наймодавця з власником земельної ділянки.
Враховуючи наведене, суд погоджується із доводами позивача, що при укладанні договору найму об`єкта (споруди, окремої частини, ін.) презюмується, що наймач має право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться такий об`єкт, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму.
Передача земельної ділянки у користування за вказаними правилами проводиться незалежно від того, чи існують у договорі умови щодо прав на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти (споруди, ін.), що передаються у найм. Крім того, норми, які встановлюють наведені правила, не мають характеру диспозитивності, тобто застосовуються й поза волею наймодавця та наймача.
Важливим є той факт, що надання наймачу права користування земельною ділянкою є обов`язковим не тільки для сторін за договором оренди об`єкта, що знаходиться на земельній ділянці, а й для власника земельної ділянки у разі, коли такою особою не є наймодавець. Презюмується, що власник земельної ділянки погоджується на надання наймачеві права користування нею, якщо інше прямо не встановлене договором наймодавця з власником земельної ділянки.
Наведене правозастосування відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постановах від 22 липня 2021 року у справі № 640/19955/19 та від 10 листопада 2023 року у справі № 440/2474/20.
Таким чином, у спірній ситуації позивач набув право користування земельною ділянкою із кадастровим номером 4610137200:08:009:0093, на підтвердження чого контролюючому органу були надані належні документи, які детально проаналізовані судом вище.
Аналогічний за змістом правовий висновок наведено й у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2025 року у справі № 420/35260/23, який суд враховує в силу імперативних норм ч. 5 ст. 242 КАС України. 
А тому твердження відповідача про ненадання позивачем документів, що підтверджують право користування земельними ділянками, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти роздрібної торгівлі пальним, чинні на дату подання заяв та/або на дату введення таких об`єкта в експлуатацію, є безпідставними та спростовані долученими до матеріалів справи належними та допустимими доказами.
Доводи відповідача щодо правомірності укладення договору оренди, належність земельної ділянки до комунальної власності та необхідність державної реєстрації прав користування та оренди земельною ділянкою, суд оцінює критично, оскільки однією з підстав для винесення спірного розпорядження була саме відсутність документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, а не застереження щодо їх змісту, які відповідач наводить лише у відзиві на позовну заяву.
За наслідками розгляду справи суд висновує, що спірне розпорядження ГУ ДПС у Львівській області № 844-РЛ від 15.11.2024 року про відмову у видачі ліцензії ТОВ «Мартін Енерджі Груп» не відповідає критеріям правомірності та обґрунтованості, передбаченим п. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому таке необхідно визнати протиправним та скасувати.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління ДПС у Львівській області зобов`язати видати ТОВ «Мартін Енерджі Груп» ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на підставі поданої заяви із вхідним номером №36286/АП від 28.10.2024, суд зазначає таке.
Відповідно до вимог частини 1, пункту 2 частини 2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Тож з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Головного управління ДПС у Львівській області видати ТОВ «Мартін Енерджі Груп» ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: вул. Б. Хмельницького, 192б, м. Львів, 79024, на підставі поданої заяви із вхідним номером №36286/АП від 28.10.2024.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю.
Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною другою цієї ж статті передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (абзац перший частини 1 статті 139 КАС України).
Суд встановив, що при зверненні з цим позовом до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, то за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області на користь позивача належить стягнути 3028,00 грн сплаченого судового збору.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, такі будуть вирішені судом із урахуванням та в порядку, передбаченому ч. 7 ст. 139, ст. 252 КАС України, після подання детального переліку наданих послуг правової допомоги та розрахунку згідно із ст. 134 КАС України.
Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд 
УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мартін Енерджі Груп» (вул. Львівське шосе, 1, м. Миколаїв, Стрийський район, Львівська область, 81600) до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79026) про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити дії – задоволити повністю.
Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Львівській області № 844-РЛ від 15.11.2024 «Про відмову у видачі ліцензії».
Зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області видати ТОВ «Мартін Енерджі Груп» (ЄДРПОУ 43759280) ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: вул. Б. Хмельницького, 192б, м. Львів, 79024, на підставі поданої заяви із вхідним номером №36286/АП від 28.10.2024.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003, ЄДРПОУ 43968090) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мартін Енерджі Груп» (вул. Львівське шосе, 1, м. Миколаїв, Стрийський район, Львівська область, 81600, ЄДРПОУ 43759280) 3028,00 грн сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу. 
Повне рішення складено 03 лютого 2026 року.

Суддя	Клименко Оксана Миколаївна