ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
29 січня 2026 року
м. Харків
справа № 635/2340/25
провадження № 22-ц/818/450/26
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів колегії - Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,
розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 червня 2025 року, постановлене суддею Карасава І.О., 
в с т а н о в и в:
У березні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.
У позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною трирічного віку.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, 05 липня 2023 року сторони зареєстрували шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за актовим записом №1369. Від шлюбу сторони мають спільну дитину – ОСОБА_3 . Дитина проживає разом з матір`ю – ОСОБА_1 . Відповідач проживає окремо, вихованням, матеріальним забезпеченням та в цілому життям дитини не цікавився. Усі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачкою, яка на цей час виховує доньку самостійно, без будь-якої участі та підтримки з боку відповідача. На сьогодні позивачка позбавлена можливості працювати та отримувати дохід, так як доглядає за дитиною. Джерел доходу, крім соціальних виплат, по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку не має. Відповідач добровільно відмовляється надавати матеріальну допомогу. У зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на її утримання.
Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 червня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини - відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвали нове, яким задовольнити її позовні вимоги.
Зазначає, що судом встановлено та підтверджено відповідачем, що неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю та фактично знаходиться на її утриманні. При цьому відмовляючи у задоволенні моїх позовних вимог суд першої інстанції посилається на недоведеність проживання дитини разом з позивачем. Зазначає, що у відповідача відсутня реєстрація, його місце проживання постійно змінюється, він не приймає участі у її із сином житті, ігнорує необхідність зареєструвати місце проживання дитини. Слід зауважити, що дружина, яка звертається до суду для стягнення аліментів на себе, не зобов`язана самостійно доводити фінансовий стан відповідача. Стаття 75 Сімейного кодексу України передбачає, що право на утримання має той з подружжя, хто є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги та за умови, що інший з подружжя має таку можливість. Отже, обов`язок доказування фінансового стану відповідача покладається в тому числі на відповідача. Дружина повинна довести факт непрацездатності та потреби в матеріальній допомозі, вказані докази нею були надані щодо її матеріального стану, а факт проживання дитини з нею встановлено судом в оскаржуваному судовому рішенні. Отже, діючим законодавством передбачено, що поки жінка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, вона має повноцінне право на стягнення аліментів на своє утримання. При цьому не має значення чи є у жінки дохід, чи працює вона. Як зазначалось вище, з відповідачем вона не спілкується, однак під час примусового виконання судового рішення про стягнення аліментів на дитину їй стало відомо, що відповідач отримує дохід у в/ч НОМЕР_1 . Вказує, що  позовну заяву до Харківського районного суду Харківської області нею було подано в березні 2025 року року, постанову про звернення стягнення на заробітнку плату за виконавчим провадженням №77755873 з якої вбачається в якій військовій частині відповідач отримує дохід винесено в квітні 2025 року, отримала вказану постанову набагато пізніше, тому надати суду таку інформацію не мала можливості. До того ж відповідачем не надано жодних доказів наявності будь яких об`єктивних перешкод для сплати аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено факт спроможності надавати відповідачам матеріальну допомогу, а сам по собі факт наявності дитини до 3 років, не породжує виникнення у чоловіку обов`язку утримання дружини та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги. 
Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції.
Судом встановлено, що зі свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого 05 грудня 2023 року Першим відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 . Батьком дитини є ОСОБА_2 , матір`ю дитини є ОСОБА_1 .
Також судом встановлено та не заперечувалося сторонами в ході судового розгляду справи неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю та фактично знаходиться на її утриманні. 
Звертаючись з даним позовом, позивач посилалась на те, що вона не працює у зв`язку із перебуванням у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.
Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.
Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.
Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застосування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
Можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитини до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 травня 2020 у справі № 712/4702/19 (провадження 61-929св20).
Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину, яка не досягла трирічного віку та проживає із позивачкою.
Відповідно до довідки з Пенсійного фонду України на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що за 2025 рік сумарний дохід позивача складає 16 000,00 грн.
Позивачка стверджує, що на сьогодні відповідач перебуває на військовій службі та не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини.
Як вбачаєтся з матеріалів справи, відповідач є працездатним, перебуває на військовій службі у В/Ч № НОМЕР_1 .
Доказів того, що на утриманні відповідача є інші особи матеріали справи не містять.
Позивачкою не надано, а матеріали справи не містять відомостей про розмір доходів відповідача які б свідчили, що він має об`єктивну можливість надавати матеріальну допомогу дружині у заявленому позивачкою розмірі.
Водночас відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження відсутності у нього можливості сплачувати аліменти на утримання матері дитини, що виходячи з приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України, є його процесуальним обов`язком, адже кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, виходячи із принципу справедливості та розумності, з урахуванням вищевказаних обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною трирічного віку
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з постановленням нового про задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 червня 2025 року – скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною трирічного віку.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий         Н.П. Пилипчук

Судді         О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна