ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Чернівці Справа № 600/6298/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

У С Т А Н О В И В:
Головне управління ДПС у Чернівецькій області (далі – позивач) звернулося до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням зменшених позовних вимог, просить: стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (далі - відповідач) податковий борг на загальну суму 134013,05 грн до місцевого суду.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що за відповідачем рахується заборгованість з орендної плати з фізичних осіб на загальну суму 134013,05 грн. Оскільки борг у добровільному порядку відповідачем не сплачений, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення вказаного боргу в судовому порядку.
За вказаною позовною заявою, ухвалою суду від 26.09.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). 
Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог, оскільки між позивачем та відповідачем існує спір про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.05.2023 № 98150-2411-2407/2021 та від 17.05.2023 № 98150-2411-2407/2022. 
Ухвалою суду від 02.11.2023 зупинено провадження у адміністративній справі № 600/6298/23-а до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 600/4147/23-а.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.11.2025 поновлено провадження у справі № 600/6298/23-а. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). 

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.
Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755-IV (далі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин). 
Підпункт 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачає, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Пунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
За відповідачем рахується податковий борг, що підтверджується розрахунком заборгованості та відомостями, що вказані у інтегрованій картці та складається з орендної плата з фізичних осіб.
З матеріалів справи видно, що податковий борг відповідача виник на підставі наступних податкових повідомлень-рішень:
№ 98150-2411-2407/2021 від 17.05.2023, згідно якого відповідачу визначено податкове зобов`язання в сумі 100518,85 грн;
№ 98150-2411-2407/2022 від 17.05.2023, згідно якого відповідачу визначено податкове зобов`язання в сумі 100518,85 грн;
№ 98150-2411-2407 від 17.05.2023, згідно якого відповідачу визначено податкове зобов`язання в сумі 100518,85 грн.
Судом встановлено, наведені вище податкові повідомлення-рішення надіслані позивачем рекомендованим поштовим відправленням, які вручено особисто відповідачу. 
Згідно п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Судом встановлено, що позивач оскаржив вказані вище податкові повідомлення-рішення (крім податкового повідомлення-рішення № 98150-2411-2407 від 17.05.2023) до Чернівецького окружного адміністративного суду.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 20.06.2023 відкрито провадження у справі № 600/4147/23-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування рішень за 2021 рік від 17.05.2023 № 98150-2411-2407/2021 на суму 100518,85 грн та за 2022 рік від 17.05.2023 № 98150-2411-2407/2022 на суму 100518,85 грн.
З комп`ютерної програми “Діловодство спеціалізовано суду” видно, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 29.02.2024 у справі № 600/4147/23-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2024, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування рішень, відмовлено повністю.
Отже, на підставі указаних вище податкових повідомлень-рішень виник податковий борг у відповідача, що є предметом спору в даній справі.
Дослідженням інтегрованої картки платника податків (відповідача) встановлено, що відповідачем частково сплачено суму, яку зазначено у податкових повідомленнях - рішеннях, у зв`язку з чим утворився борг на загальну суму 134013,05 грн. 
Статтею 78 КАС України врегульовано підстави звільнення від доказування. Так, ч. 4 ст. 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.
Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене ч. 4 ст. 78 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.
Тобто, за змістом ч. 4 ст. 78 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.
Водночас, передбачене ч. 4 ст. 78 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.
Для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами ст. 90 КАС України.
Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23.12.2015 № 6-327цс15, а також у постановах Верховного Суду від 28.04.2018 у справі №825/705/17, від 06.03.2019 у справі № 813/4924/13-а, від 05.09.2019 у справі № 2340/3396/18 та від 06.09.2019. 
Беручи до уваги наведену норму процесуального права та встановлені по справі обставини, суд вважає, що судове рішення від 29.02.2024 у справі № 600/4147/23-а, яке набрало законної сили 13.05.2024, є преюдиційним для справи, яка розглядається. 
Водночас, суд звертає увагу, що відповідач під час розгляду даної справи не заперечував щодо встановлення преюдиційних обставин по справі № 600/4147/23-а та не надав до суду належних та допустимих доказів на їх спростування. 
Таким чином, суд приходить до висновку, що вказані вище податкові повідомлення-рішення, є узгодженими.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що за відповідачем обліковується податковий борг на загальну суму 134013,05 грн. Вказана обставина також підтверджується інтегрованими картками платника (відповідача).

Пунктом 59.1 та 59.5 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Матеріалами справи підтверджується, що позивачем сформовано та направлено на адресу відповідача податкову вимогу форми “Ф” від 03.04.2023 № 0000349-1311-2413 на суму 99527,04 грн, яку вручено останньому 26.04.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 
Відповідно до п. 60.6 ст. 60 ПК України, якщо нарахована сума грошового зобов`язання або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане (вручене) податкове повідомлення-рішення або податкова вимога не відкликаються. На суму збільшення грошового зобов`язання надсилається окреме податкове повідомлення-рішення, а на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається (не вручається).
Оскільки після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу у відповідача змінилася (збільшилася), але податковий борг не був ним погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково позивачем не надсилалася (не вручалася).

Згідно п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 ПК України).
Пунктом п. 87.11 ст. 87 ПК України встановлено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідач не надав доказів відсутності або погашення ним вказаної суми податкового боргу.
Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і наявним матеріалам, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 77, 139, 241, 246, 255, 257-263, 293 та 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 податковий борг на загальну суму 134013,05 грн до місцевого бюджету.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. 

Повне найменування сторін:
позивач – Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200 - А, м. Чернівці, код ЄДРПОУ 44057187);
відповідач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ). 

Суддя     В.К. Левицький