Справа № 369/13529/25
Провадження № 2/369/9258/25
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

30.12.2025 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Пінкевич Н.С.
за участю секретаря судового засідання Худинець Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області, третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леонтьєва Ніна Йосипівна про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, 

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року до суду звернувся ОСОБА_1  з позовом до Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області, третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леонтьєва Ніна Йосипівна про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 . Після смерті матері залишилось спадкове майно, а саме сземельна ділянка площею 2,0000(два) га, кадастровий номер якої: 3222488200:07:002:5053, який розташований за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, (на даний час Бучанський район) Шпитьківська сільська рада. З метою успадкування та оформлення свідоцтва про право на спадщину позивач 27 лютого 2025 року подав заяву приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Леонтьєвій Ніні Йосипівні для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Але постановою приватного нотаріуса йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у зв`язку із пропуском позивачем строку для прийняття спадщини.
Тому вимушений звернутися до суду із позовною заявою про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини з метою оформлення права на спадщину, відповідно до вимог чинного законодавства України, та одержання свідоцтва про право на спадщину. Поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач обґрунтовував тим, що мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_1  і останнім днем для подання заяви про прийняття спадщини було з урахуванням п. 3 Постанови КМУ №164- 20 січня 2023 року. Вказав, що не міг подати заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строку з поважних причин, якими були обставини, пов`язані з тим, що у нього тривала тяжка хвороба, яка пов`язана із нею - складність у пересуванні та потреба у постійному лікуванні. Іншою причиною було введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який надалі, Указами Президента України, введеними в дію відповідними Законами України, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» неодноразово продовжувалися строки дії воєнного стану в Україні, який діє і до теперішнього часу.
Просив суд визначити ОСОБА_1  додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком у три місяці з дня набрання рішенням законної сили.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 липня 2025 року відкрито провадження у справі призначено підготовче провадження на 20.11.2025 року.
Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутньої Н.О. № 1391 від 27.11.2025 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/13529/25 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 27.11.2025 року вказану справу передано на розгляд судді Пінкевич Н.С.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.11.2025 року прийнято до розгляду цивільну справу за позовом  ОСОБА_1  до Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області, третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леонтьєва Ніна Йосипівна про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Призначено підготовче засідання на 11 грудня 2025 р. о 10:40 год. та витребувано у приватного нотаріуса у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Леонтьєвої Ніни Йосипівни належним чином засвідчену копію спадкової справи №1/2025 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В порядку підготовчого провадження судом були вивчені матеріали справи,з`ясовані всі фактичні обставини справи, які підлягають з`ясуванню під час судового розгляду, роз`яснено відповідачу право на подання письмового відзиву на позовну заяву, з`ясовано обсяг доказів, якими сторони будуть доводити обґрунтованість заявлених вимог та поданих заперечень та порядок їх дослідження.
Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 грудня 2025 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1  до Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області, третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леонтьєва Ніна Йосипівна про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні на 23 грудня 2025 року на 10 год. 20 хв., встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі.

Представник позивача та позивач в судове засідання 23 грудня 2025 року не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували.
Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леонтьєва Ніна Йосипівна, просила слухати справу у її відсутність, позов підтримала.
Представник Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, відзив до суду не надходив, причини його неявки суду невідомі.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до ч. 5ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , актовий запис про смерть від 23 березня 2022 року № 6548, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 12 лютого 2025 року № 00049420300.
ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується його свідоцтвом про народження від 30 жовтня 1951 року серія НОМЕР_1 , та спадкоємцем померлої, на час відкриття спадщини постійно не проживав із померлою. 
Згідно з інформацією, наданою листом державного підприємства «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики України» від 30 квітня 2025 року № 013-1342 (копія додається) та довідкою Пансіонату для людей похилого віку ОСОБА_4 від 23 квітня 2025 року (копія додається) спадкодавець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : взята на облік до початку впровадження функціонування Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг. Електронні відомості про ОСОБА_2 містяться в Реєстрі осіб, які мають право на пільгу за категорією «Учасник війни», як отримувач соціальних послуг знята з обліку 20 березня 2022 року у зв`язку із смертю, перебувала під цілодобовим доглядом та отримувала патронажні послуги в пансіонаті для людей похилого віку «Гута Грін» за адресою: АДРЕСА_1 з червня 2021 року. Після початку війни 24 лютого 2022 року разом з іншими мешканцями пансіонату перевезена в евакуацію у приміщення школи в с. Червоні хатки, Романівського р-н, Житомирської обл., в березні 2022 року ОСОБА_2 померла. 
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
За приписами ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені уст. 1261-1265 цього Кодексу.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1220,1222,1270 ЦК України).
Після смерті матері залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 2,0000 (два) га, кадастровий № 3222488200:07:002:5053, розташована: Київська область, Києво-Святошинський район, Шпитьківська сільська рада, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 699745, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землі та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322240001006236, виданого Управлінням Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області 14 вересня 2012 року.
З метою успадкування та оформлення свідоцтва про право на спадщину позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Леонтьєва Ніна Йосипівна.
Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леонтьєва Ніна Йосипівна розглянувши заяву позивача про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті його матері ОСОБА_2 , прийняла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском позивачем строку для прийняття спадщини.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1220,1222,1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1ст. 1269 ЦК України).
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1ст. 1272 ЦК України).
Як роз`яснено Верховним Судом України у п. 26 постанови Пленуму від 30.05.2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" суди відкривають провадження у справі за позовом особи про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.
Відповідачем у цій справі є територіальна громада в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини Дмитрівська міська рада.
Поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач обґрунтовував тим, що мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і останнім днем для подання заяви про прийняття спадщини було 20 січня 2023 року.
Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 не міг подати заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строку з поважних причин, якими були обставини, пов`язані з тим, що хворів на тяжку хворобу та потребував постійного лікування. Тривала тяжка хвороба спадкоємця ОСОБА_1 , пов`язані із нею складність у пересуванні та потреба у лікуванні підтверджуються доказами, а саме випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 22/2/3166 від 01 листопада 2022 року; випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 24/2/1850 від 31 травня 2024 року; висновком патологогістологічного дослідження від 06 червня 2024 року (з медичної карти стаціонарного (амбулаторного) хворого № С/24/2/01850 від 14 травня 2024 року); випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 24/3/6523від 22 грудня 2024 року; оглядом чергового лікаря BITHC № 000625379 від 22 грудня 2024 року (медична карта: 24/3/6523); протоколом дослідження від 25 грудня 2025 року; 
В подальшому указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі № 459/2973/18 (провадження № 61-12504св21) зазначено, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61/21447св19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкове майно, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні».
Інших спадкоємців, що спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняли, судом не встановлено.
Відповідно до ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила ч. 3ст. 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.
Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи.
Тобто суд, розглядаючи такі позови встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності.
Дослідивши надані позивачем докази, виходячи із встановлених обставин, суд дійшов висновку про наявність об`єктивних труднощів для подання позивачем заяви про прийняття спадщини у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку, зокрема те, що він фактично не проживав спільно зі спадкодавицем, триваючий час тяжко хворіє та є складнощі з пересуванням.
Такі висновки узгоджуються з позицією, неодноразово викладеною у постановах Верховного Суду України, зокрема у постанові від 10.01.2019 Верховний Суд України у справі №484/747/17 (провадження №61-44149св18) дійшов висновку, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч.3 ст.1268 ЦК, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. Відповідного висновку дійшов також Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 1 липня 2020 року у справі № 222/1109/17 (провадження № 61-43496св18).
Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовує пропуск строку звернення із заявою про прийняття спадщини тим, що тяжко хворів та в даний час теж хворіє та потребує постійного лікування. Почалась війна та вимушеним переселенням до іншої місцевості, через власну необізнаність із чинним законодавством, також вчинив всі необхідні дії, які свідчать про прийняття спадщини, оскільки від неї в установленому порядку не відмовлявся. Таким чином, інших спадкоємців на майно не існує та у випадку задоволення позову, права, свободи та інтереси інших осіб не будуть порушені.
Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що причини пропуску позивачем строку для своєчасного подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини поважними.
Враховуючи, що позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, а також той факт, що у відповідача відсутні заперечення з приводу заявлених позивачем позовних вимог, тому суд дійшов висновку, про можливість надати позивачу додатковий строк для прийняття спадщини.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява від 10 лютого 2010 року № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v.), серія A,303-A, п. 29).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15,16, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1261-1265, 1269, 1270, 1272, ст.11,81,141,200,206,247,263-265,268,280 ЦПК, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 13 Конвенції з основоположних прав та свобод людини України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1  до Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області, третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леонтьєва Ніна Йосипівна про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1  додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком у три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.
Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 30 грудня 2025 року.

Суддя       Наталія ПІНКЕВИЧ