Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
22 січня 2026 року справа № 520/28275/25 

Харківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Григоров Д.В., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61057, код ЄДРПОУ43983495) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення 0/48950/2420 від 21.10.2025 р. та 0/48949/2420 від 21.10.2025 р., винесені Головним управлінням ДПС у Харківській області.
В обгрунтування заявленого позовну зазначалося, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправним і таким, що порушують права позивача. 
Ухвалою суду від 11.11.2025р. відкрито спрощене провадження у справі. 
Відповідач позов не визнав, надавши до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив в задоволенні позовних вимог відмовити. 
Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. 
Позивачка ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Харківській області як фізична особа – підприємець з 23.08.2017 та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до Реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 з 23.08.2017 по 31.03.2022 – була платником єдиного податку третьої групи (ставка 5 відсотки); з 01.04.2022 до 31.07.2023 – була платником єдиного податку третьої групи з особливостями оподаткування на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні (ставка 2%), відповідно до пункту 9 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу; з 01.08.2023 - платник єдиного податку третьої групи (ставка 5 відсотки).
ГУ ДПС у Харківській області на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 розділу І ПК України, у порядку статті 76 розділу ІІ ПК України та статті 86 розділу ІV ПК України було проведено камеральну перевірку показників податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи – підприємця за 2022 - 2023 роки, поданою ФОП ОСОБА_1 від 09.01.2023 №9290195284, від 15.02.2023 №9025994637, від 15.03.2023 №9050744505, від 07.04.2023 №9072226704, від 04.05.2023 №9100988804, від 22.06.2023 №9148048457, від 06.07.2023 №9162679141 щодо несвоєчасної сплати податкових зобов`язань. 
Під час камеральної перевірки використано дані інформаційних систем органів ДПС України, ІКС «Податковий блок», вищезазначені податкові декларації платника єдиного податку фізичної особи – підприємця.
В ході проведення камеральної перевірки показників податкової декларації встановлено порушення граничних строків сплати єдиного податку з фізичних осіб ФОП ОСОБА_1 , визначеного у підпункті 9.6 пункту 9 підрозділу 8 розділу XX ПК України для платників єдиного податку 3 групи.
А саме: податкова декларація платника єдиного податку третьої групи на період воєнного, надзвичайного стану в Україні за грудень 2022 від 09.01.2023№ 9290195284, граничний термін сплати (до) - 31.01.2023, дата фактичної сплати суми податкових зобов`язань - 06.07.2023, кількість прострочених днів – 157, сума податкового боргу, що сплачено - 1801,65 грн;
- податкова декларація платника єдиного податку третьої групи на період воєнного, надзвичайного стану в Україні за січень 2023 від 15.02.2023 № 9025994637, граничний термін сплати (до) - 03.03.2023, дата фактичної сплати суми податкових зобов`язань - 06.07.2023, кількість прострочених днів – 126, сума податкового боргу, що сплачено - 3369,30 грн;
- податкова декларація платника єдиного податку третьої групи на період воєнного, надзвичайного стану в Україні за лютий 2023 від 15.03.2023 № 9050744505, граничний термін сплати (до) - 31.03.2023:
* дата фактичної сплати суми податкових зобов`язань - 06.07.2023, кількість прострочених днів – 98, сума податкового боргу, що сплачено - 1144,45 грн,
* дата фактичної сплати суми податкових зобов`язань - 14.08.2023, кількість прострочених днів – 137, сума податкового боргу, що сплачено – 3174,95 грн;
- податкова декларація платника єдиного податку третьої групи на період воєнного, надзвичайного стану в Україні за березень 2023 від 07.04.2023 № 9072226704, граничний термін сплати (до) - 02.05.2023, дата фактичної сплати суми податкових зобов`язань - 14.08.2023, кількість прострочених днів – 105, сума податкового боргу, що сплачено - 3846,80 грн;
- податкова декларація платника єдиного податку третьої групи на період воєнного, надзвичайного стану в Україні за квітень 2023 від 04.05.2023№ 9100988804, граничний термін сплати (до) - 31.05.2023:
* дата фактичної сплати суми податкових зобов`язань - 22.08.2023, кількість прострочених днів – 84, сума податкового боргу, що сплачено - 2967,01 грн,
* дата фактичної сплати суми податкових зобов`язань - 14.08.2023, кількість прострочених днів – 76, сума податкового боргу, що сплачено – 180,64 грн;
- податкова декларація платника єдиного податку третьої групи на період воєнного, надзвичайного стану в Україні за травень від 22.06.2023 № 9148048457, граничний термін сплати (до) - 01.07.2023, дата фактичної сплати суми податкових зобов`язань
- 22.08.2023, кількість прострочених днів – 53, сума податкового боргу, що сплачено
- 4578,22 грн;
- податкова декларація платника єдиного податку третьої групи на період воєнного, надзвичайного стану в Україні за червень від 06.07.2023 № 9162679141, граничний термін сплати (до) - 01.08.2023, дата фактичної сплати суми податкових зобов`язань
- 22.08.2023, кількість прострочених днів – 22, сума податкового боргу, що сплачено
- 6315,40 грн.
За результатом проведеної перевірки контролюючим органом було складено акт камеральної перевірки від 23.09.2025 №37505/20-40-24-20-06/316770585, згідно якого зафіксовано порушення вимог підпункт 9.6 пункту 9 підрозділу 8 розділу XX Податкового кодексу України, що призвело до несвоєчасної сплати узгоджених сум податкових зобов`язань по єдиному податку з фізичних осіб відносно податкової декларації платника єдиного податку – фізичної особи підприємця від 04.05.2023 №9100988804, від 06.07.2023 №9162679141, від 07.04.2023 №9072226704, від 09.01.2023 №9290195284, від 15.02.2023 №9025994637, від 15.03.2023 №9050744505, від 22.06.2023 №9148048457. 
Акт перевірки направлено платнику податків у порядку визначеному п. 42.4 ст. 42 ПК України засобами сервісу Електронний кабінет платника податків, про що свідчить квитанція про доставку документів в Електронний кабінет 23.09.2025 14:24. Листом від 21.10.2025 № 56023/6/20-40-24-20-14 позивачку повідомлено про виправлення описки в акті перевірки.
За наслідками розгляду зазначеного акту перевірки контролюючим органом було прийнято:
- податкове повідомлення-рішення від 21.10.2025 № 0/48949/2420, яким за затримку на 84, 76, 105, 157, 126, 98, 137, 53 календарних днів сплати грошового зобов`язання по єдиному податку у сумі 21063,02 грн застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 2106,31 грн.; 
- податкове повідомлення-рішення від 21.10.2025 № № 0/48950/2420, яким за затримку на 22 календарних днів сплати грошового зобов`язання по єдиному податку у сумі 6315,40 грн. застосовано штраф у розмірі 5% у сумі 315,77 грн, що стали предметом судового оскарження.
Оскаржувані податкові повідомлення – рішення направлено платнику податків у порядку визначеному п. 42.4 ст. 42 ПК України засобами сервісу Електронний кабінет платника податків, про що свідчать квитанції про доставку документів в Електронний кабінет відповідно 21.10.2025 15:54 та 21.10.2025 15:57.
В подальшому контролюючим органом в оскаржуваних повідомленнях рішеннях було виявлено описку в зазначенні номеру акту перевірки, замість вірного «№ 37505/20-40-24-20-06/3167705805» було не вірно зазначено «№ 37509/20-40-24-20- 06/3167705805», в зв`язку з чим ГУ ДПС у Харківській області листом від 24.11.2025 № 60949/6/20-40-24-20-14 повідомлено позивачку про виправлення описки, який також направлено платнику податків у порядку визначеному п. 42.4 ст. 42 ПК України засобами сервісу Електронний кабінет платника податків.
За доводами позовної заяви, позивачкою було виявлено, що єдиний податок за грудень 2022 року – травень 2023 року нею помилково сплачувався на рахунок, призначений для сплати ЄСВ. Тому позивачкою було прийнято рішення, щоб не обтяжувати податковий орган питаннями «перекидання» чи повернення платежів, оплатити повторно суму єдиного податку за цей період, а фактично утворену переплату ЄСВ враховувати при майбутніх розрахунках саме з ЄСВ. Тому 22.08.2023 на рахунок НОМЕР_2 було здійснено платіж на суму 21526,36 грн з призначенням платежу «101 Єдиний податок / ФОП 3- тя. гр. 2% за грудень 2022р. - травень 2023р. та пеня за 2023р.». В подальшому єдиний податок сплачувався на вірний рахунок.
Між тим, згідно даних ІКС «Податковий блок» контролюючий орган виявив, що позивачка в 2023 році сплатила єдиний соціальний внесок (далі – ЄСВ) код платежу 71040000 у розмірі 21363,03 грн. ФОП ОСОБА_1 направила заяви на повернення помилково та/або надмірну сплачених сум грошових зобов`язань та пені (далі - Заява) у сумі 21363,03 грн. з ЄСВ на єдиний податок (заяви від 01.08.2023 №24839828, від 03.08.2023 №25257278, від 15.08.2023 №27636035, від 15.08.2023 №27636070, від 15.08.2023 №27636073, від 15.08.2023 №27636078, від 15.08.2025 №27636075), які не було прийнято до розгляду.
28.08.2023р. ФОП ОСОБА_1 направила заяви про повернення коштів з рахунків 3556 від 28.08.2023 №62148/6/ЕКП/73, від 28.08.2023 №62147/6/ЕКП, від 28.08.2023 №62146/6/ЕКП/64, від 28.08.2023 №62145/6/ЕКП, від 28.08.2023 №62144/6/ЕКП/64 на перерахування суми 21363,03 грн з ЄСВ код платежу 71040000 на ЄСВ код платежу 71010000, які були перераховані 31.08.2023 та враховані в рахунок майбутніх платежів. Дана обставина підтверджується позивачем у позовній заяві.
В зв`язку із встановленими обставинами суд зауважує, що абзац перший п. 1.1 ст. 1 ПК України передбачає, що ПК України регулює відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. 
Закон України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі – Закон № 2464-VI ) визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку. 
Частиною сьомою ст. 9 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку або на єдиний рахунок. 
Згідно з ч. 2 та 3 ст. 8 Закону № 2464-VI єдиний внесок не входить до системи оподаткування, а кошти, що надходять від сплати єдиний внесок та застосування фінансових санкцій відповідно до Закону № 2464-VI , не можуть зараховуватися до Державного бюджету України, бюджетів інших рівнів та використовуватися на цілі, не передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 
Відтак, єдиний внесок не входить до системи оподаткування та не належить до джерела наповнення дохідної частини державного та місцевих бюджетів, а відтак відсутні законодавчі підстави для здійснення повернення помилково та/або надміру сплачених сум єдиного внеску в рахунок погашення боргу зі сплати грошових зобов`язань з податків і зборів, також не є підставою врахування помилково сплачених коштів на рахунок єдиного внеску при застосуванні штрафних (фінансових) санкцій передбачених п. 124.1 ст. 124 ПК України за несвоєчасну сплату податків.
Отже, позивач не підлягає звільненню за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання по єдиному податку. 
Що стосується правового висновку Верховного Суду, що викладений у постанові від 22.05.2018 у справі № 815/2405/16, на який міститься посилання в позовній заяві, суд зазначає, що такий висновок не може бути застосований до цієї справи, яка розглядається з огляду на відмінність фактичних обставин справи. Тобто, правовідносини цієї справи не є подібними до правовідносин у справі, в якій було зроблено правовий висновок.
Крім того, відповідно до п. 9 підрозділу 8 розділу XX ПК України, встановлено, що тимчасово, з 1 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, але не пізніше ніж до 1 серпня 2023 року, положення розділу XIV цього Кодексу застосовуються з урахуванням таких особливостей. 
Як зазначалось вище, позивачка з 01.04.2022р. по 31.07.2023р. мала статус платника єдиного податку третьої групи (ставка 2%), які використовують особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 підрозділу 8 розділу XX ПК України.
Відповідно до п. 9.6 п. 9 підрозділу 8 розділу XX ПК України, сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 9.7 цього пункту для подання податкової декларації, а відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання передбачена п. 124.1 ст. 124 ПК України в залежності від кількості днів затримки сплати. 
Отже, позивачка помилково посилається на норми п. 57.1 ст. 57 ПК України, які є не застосовними до спірних правовідносин, а посилання на п. 126.1 ст. 126 ПК України щодо відповідальності платника податків є застарілими та такими, які не застосовуються на сьогодні, оскільки Законом України від 16.01.2020 № 466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» статті 123,124,126 і 128 ПК України були викладені в новій редакції.
Крім того, відповідно до п. 11 підрозділу 10 розділу XX ПК України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій.
З огляду на викладене, слід дійти висновку, що висновки акту камеральної перевірки відповідали дійсним обставинам справи. 
Таким чином, суд зазначає, що відповідно до ст. 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. 
Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Тобто, позивачка несе персональну відповідальність за невиконання або неналежне виконання свого податкового обов`язку. 
Зокрема, відповідно до п.111.1 ст. 111 ПК України, за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються, зокрема, такий вид юридичної відповідальності як фінансова. Відповідно до п.п.111.2 ст. 111 ПК України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з цим Кодексом, застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
В даній справі відповідачем належними та достатніми доказами доведено законність та обгрунтованість оскаржуваних податкових повідомлень -рішень. 
З врахуванням викладеного суд доходить про необгрунтованість позовних вимог та необхідність в їх задоволенні відмовити. 
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Hirvisaari v. Finland” від 27 вересня 2001р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A.303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.В. Григоров