Справа № 724/362/26 	
Провадження № 3/724/210/26	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2026 року суддя Хотинського районного суду Чернівецької області Гураль Л.Л. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 185-10 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №347756 від 11.12.2025 року, ОСОБА_1 , 11.12.2025 року о 19:00 год., був затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост», на території Хотинської ОТГ Дністровського району Чернівецької області, в межах контрольованого прикордонного району на напрямку н.п. Мамалига – Корнешти під час перевірки документів громадянин вчинив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Держприкордонслужби, а саме під час перевірки документів вдався до втечі на транспортному засобі чим своїми діями порушив вимоги пп.8, 11 Положення «Про прикордонний режим», тобто своїми діями вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.
Судом було здійснено виклик  ОСОБА_1 . СМС повідомленням на 11 лютого 2026 року на 10:50 год., однак він у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, ніяких заяв та клопотань від нього до суду не надходило.
Приймаючи до уваги, що судом вжито необхідних заходів для забезпечення участі  ОСОБА_1  судовому засіданні, доказів на поважність причин його неявки в судове засідання останнім не надано, враховуючи, що по даній категорії справи присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, тому з метою уникнення затягування розгляду справи, вважаю, що в матеріалах справи є достатньо даних для її розгляду по суті за відсутності  ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку, що провадження по даній справі підлягає закриттю, з огляду на наступне.
У відповідності до ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
В силу ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 5 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: організація запобігання кримінальним та адміністративним правопорушенням, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України, їх виявлення та припинення, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення згідно із законами.
Зі змісту п. 12 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про державну прикордонну службу України» вбачається, що органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов`язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право: вимагати від фізичних осіб припинення правопорушень і дій, що перешкоджають здійсненню повноважень Державної прикордонної служби України.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.
Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо (ч.1 ст. 251 КУпАП), а обов`язок щодо їх (доказів) збирання покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених законом (ч.2 ст. 251, ст. 255 КУпАП).
Досліджуючи матеріали справи, суддя вважає наявні в матеріалах справи докази недостатніми для обґрунтування вини  ОСОБА_1 за критерієм «поза розумним сумнівом».
Згідно диспозиції частини 1 статті 185-10 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею, полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.
Розпорядження та вимоги зазначених в диспозиції статті осіб мають бути законними, тобто походити від правомочних осіб та знаходитись в їх компетенції. Злісною непокорою є відмова від виконання або ігнорування наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень.
Згідно з ч.1 ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
Питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження та не може вийти за межі цього акту адміністративного обвинувачення.
Суд враховує, що диспозиція ст. 185-10 ч. 1 КУпАП є бланкетною, а тому у протоколі необхідним є зазначення, на чому ґрунтувалась вимога працівника прикордонної служби (що вказувало би на її законність).
Відповідно до п.п.8,10 Положення «Про прикордонний режим», на які є посилання у протоколі, передбачено право уповноважених осіб Державної прикордонної служби вимагати документи, що посвідчують особу або ж для громадян чоловічої статті віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ.
Згідно з п.11 Положення «Про прикордонний режим» з метою виявлення порушень законодавства з прикордонних питань, виконання завдань, пов`язаних з боротьбою з організованою злочинністю та незаконною міграцією у межах прикордонної смуги і контрольованого прикордонного району, уповноважені особи Державної прикордонної служби та органів Національної поліції мають право відповідно до Законів України"Про Державну прикордонну службу України" та Закону України «Про дорожній рух"у разі потреби зупиняти та оглядати транспортні засоби.
Зупинка транспортного засобу здійснюється: уповноваженими особами Державної прикордонної служби, а також членами громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону: наземного - із застосуванням диска з червоним світлоповертачем або рукою, що вказує на цей транспортний засіб.
Водій повинен зупинити транспортний засіб у місці, на яке йому буде вказано, з дотриманням правил зупинки.
У матеріалах справи немає даних, що до  ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, була висунута вимога уповноваженою особою про зупинку способом, який встановлений законом (п.11 Положення), він усвідомлював цю вимогу та вчинив їй злісну непокору і почав втікати.
Також немає даних, що переслідування здійснювалось на автомобілі, який обладнаний знаками (позначками, написами, спеціальним обладнанням, ін), що дозволяють його ідентифікувати як службовий автомобіль державної прикордонної служби.
Отже, зі змісту протоколу та наявних у справі доказів не можливо зробити безсумнівних висновків щодо вчинених особою дій, які би складали об`єктивну сторону правопорушення за ст.185-10 ч.1 КУпАП та суті правопорушення, яке поставлено у вину особі у адміністративній справі, що свідчить про неконкретність адміністративного обвинувачення.
Працівниками прикордонної служби не долучено до матеріалів справи ні пояснення свідків, ні фото, ні відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів вини  ОСОБА_1 .
Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне затримання не свідчить сам по собі про вчинене  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185-10 КУпАП.
Викладені обставини вказують на недоведеність того, що  ОСОБА_1 вчинив дії, які би складали об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст.185-10 ч.1 КУпАП,оскільки докази таких обставин у справі відсутні.
Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом,а обов`язок щодо збирання доказів покладено на особу,яка уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення(ст.251 КУпАП).
За таких обставин суд вважає, що винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185-10 КУпАП не доведена доказами, які надані суду і наявні у справі, а усі сумніви належить тлумачити на його користь.
Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях  ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, прямих, безспірних і безсумнівних доказів його вини в ході судового засідання не добуто, крім того судді не надано достатньо доказів про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП – тому провадження по справі слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст.247 п.1, 283-285, 287-294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення у його діях. 
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернівецького апеляційного суду через Хотинський районний суд Чернівецької області. 

Суддя: 	Лілія ГУРАЛЬ