ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2026 року   Справа № 918/952/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л. ,  суддя Маціщук А.В. 

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" на рішення Господарського суду Рівненської області від 17 листопада 2025 року, повний текст судового рішення складено 24 листопада 2025 року по справі №918/952/25 (суддя Політика Н.А.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатурн 3000" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" 
про стягнення заборгованості в сумі 91 739 грн 81 коп.

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до частин 2, 10 статті 270, частини 13 статті 8 та частини 3 статті 252 ГПК України

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сатурн 3000" (надалі – Позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом, у якому просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" (надалі – Відповідач) 64 394 грн 99 коп. основного боргу, 5 223 грн 93 коп. 3% річних та 22 120 грн 89 коп. інфляційних втрат.
В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання Відповідачем умов договору про охорону об`єкта від 1 червня 2018 року № 8 (надалі – Договір; а.с. 9-11), укладеного між Позивачем та Відповідачем, а саме зобов`язань щодо здійснення оплати за надані послуги в сумі 64 394 грн 99 коп. в строки, встановлені умовами Договору, внаслідок чого Позивачем заявлено до стягнення заборгованість у спірній сумі. Також у зв`язку з ніби то неналежним виконанням Відповідачем свого грошового зобов`язання Позивачем з посиланням на статтю 625 Цивільного кодексу України заявлено вимогу про стягнення з Відповідача 3% річних в розмірі 5 223 грн 93 коп. та інфляційних втрат в розмірі 22 120 грн 89 коп..
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 17 листопада 2025 року позов задоволено. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 64 394 грн 99 коп. основного боргу, 5 223 грн 93 коп. 3% річних та 22 120 грн 89 коп. інфляційних втрат. Також, судовим рішенням покладено на Відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн.
Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем за Договором становить 64 394 грн 99 коп., і що оскільки заявлена Позивачем сума заборгованості підтверджена наявними доказами у матеріалах справи в повному обсязі, за відсутності у матеріалах справи доказів сплати вказаної заборгованості, та суд вважає наявними підстави для задоволення позовних вимог Позивача та стягнення з Відповідача суми заборгованості в розмірі 64 394 грн 99 коп..
Щодо заявлених Позивачем до стягнення з Відповідача річних в розмірі 5 223 грн 93 коп. за період з 5 травня 2022 року по 30 вересня 2025 року та інфляційних втрат в розмірі 22 120 грн 89 коп. за період з травня 2022 року по вересень 2025 року, то суд першої інстанції вказав, що перевіривши здійснені Позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що надані розрахунки є арифметично вірними, а відтак підлягають до задоволення в повному обсязі.

Не погоджуючись з винесеним судом першої інстанції рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу (а.с. 60-63), в якій з підстав, висвітлених у ній, просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 17 листопада 2025 року та прийняти нове, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості.
Зокрема, мотивуючи апеляційну скаргу, Відповідач звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що послуги з охорони за квітень 2022 року не оплачувались та не могли бути оплаченими Відповідачем, оскільки такі послуги ніби то Позивачем Відповідачу не надавались. Таким чином, Відповідач зазначає, що у Відповідача заборгованість перед Позивачем не виникала, а тому і підстави для задоволення позовних вимог відсутні. 
Відповідач при цьому зазначає, що матеріали справи не містять доказів здійснення Позивачем охорони об`єктів Відповідача в квітні 2022 року, і що матеріали справи також не містять доказів надання, надсилання Позивачем для Відповідача будь-яких актів на підтвердження вказаних робіт чи послуг з охорони за квітень 2022 року чи рахунків на оплату вказаних послуг як в 2022 році, так і в наступних роках.
Відповідач зазначає, що матеріали справи також не містять виписки по рахунку ТВБВ № 10026/011 філії ГУ по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк", сформованої картки рахунку та акту звіряння взаєморозрахунків, на які посилається суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 

Ухвалою апеляційного господарського суду від 22 грудня 2025 року по справі №918/952/25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача та запропоновано Позивачу в строк протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали надати до відділу канцелярії та документообігу суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його надсилання Відповідачу.
2 січня 2026 року через систему «Електронний суд» Північно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив від Позивача на апеляційну скаргу, в якому Позивач просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вказавши, що посилання апелянта зводяться лише до того що нібито в матеріалах справи відсутні докази надання послуг охорони, оплати даних послуг направлення акту про виконання робіт що спростовується матеріалами справи. На переконання Позивача ці посилання апелянта не відповідають принципу змагальності сторін, що полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або зеперечень. Вважає, що апелянтом не подано жодних доказів на підтвердження своїх заперечень на позов. Констатує, що в разі невиконання умов Договору тобто ненадання послуг охорони Відповідач мав права на розірвання Договору в зв`язку з його невиконанням. З огляду на вказане Позивач переконаний, що відсутність повідомлень про невиконання умов Договору охорони з боку Позивача, підтверджує виконання умов Договору охорони та що інших доказів ненадання послуг охорони з боку Позивача немає. Натомість Позивач звертає увагу, що на підтвердження надання послуг охорони Позивачем направлено акти виконання робіт і жодних претензій на ці акти в передбаченому Договором порядку скаржником направлено не було і апелянт не надав жодних доказів направлення заперечень на акти виконаних робіт, що з позиції Позивача підтверджує факт виконання Договору Позивачем належним чином.
Північно-західний апеляційний господарський суд констатує, що відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України: у суду апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Згідно частини 2 статті 270 Господарського процесуального кодексу України: розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Частиною 3 статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
В силу дії частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України: апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України: розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Разом з тим, суд констатує, що види справ, що не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження визначені в частині 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України.
Суд констатує, що дана справа № 918/952/25 не підпадає під дані винятки.
Водночас, суд констатує, що згідно статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", з 1 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімуму на одну працездатну особу в розмірі 3028 грн Відтак, максимальна ціна позову, що підлягає під дію частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України складає 302800 грн 00 коп. (що є більшою сумою, ніж сума позовних вимог в даній справі).
З огляду на вищевказане, колегія апеляційного господарського суду дослідивши матеріали справи на предмет їх підставності та предметності в розрізі вимог частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, ухвалила рішення здійснювати розгляд даної скарги без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, в такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно, ухвалою суду від 22 грудня 2025 року повідомлено сторін про те, що розгляд справи №918/952/25 проводитися в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи, постанова по даній справі буде виготовлена до 23 лютого 2026 року включно. 
Відтак, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу Відповідача слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
При цьому, апеляційний господарський суд виходив з наступного.

Як вбачається з доказів, долучених до матеріалів справи, 1 червня 2018 року між Відповідачем (Замовник) та Позивачем (Виконавець) укладено Договір (а.с. 9-11).
Відповідно до пункту 1.1 Договору Відповідач доручив, а Позивач взяв під охорону об`єкт Відповідача, що розташований за адресою: Рівненська область, Радивилівський район, село Бугаївка, на умовах та в порядку визначених цим Договором.
Як визначено пунктом 7.1 Договору, вартість охорони Об`єкта за Договором складає 34 000 грн 00 коп., в тому числі ПДВ - щомісяця.
Згідно пункту 7.2 Договору розрахунок за місяць здійснюється Відповідачем протягом 5-ти робочих днів з дня підписання сторонами Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) до 5-го числа кожного наступного місяця. Розрахунки проводяться у гривні шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Позивача.
Як визначено пунктом 7.3 Договору, Відповідач протягом 3 (трьох) робочих днів після закінчення надання послуг за відповідний місяць, але не пізніше 5-го числа місця наступного за звітним, зобов`язаний підписати отриманий від Позивача Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) або надати вмотивовану письмову відмову від прийняття послуг. Якщо Відповідач протягом 5-ти календарних днів після закінчення надання послуг за відповідний місяць не підписує Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) та не виставляє вмотивованих письмових претензій до Позивача, то вважається, що послуги надані Позивачем у повному обсязі, а Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) - підписаний та підлягає виконанню з боку Відповідача.
Між тим пунктом 7.4 Договору визначено, що у випадку несвоєчасної оплати наданих належним чином послуг Відповідач платить пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої платні за кожний день прострочення.
Додатковою угодою № 3 сторони встановили, що 30 грудня 2020 року сторони погодилися внести зміни до Дислокації та встановили вартість охорони Об`єкта в розмірі 64 395 грн 00 коп., в тому числі ПДВ - щомісяця.
Між тим, Додатковою угодою № 4 визначено, що з 1 листопада 2022 року вартість охорони Об`єкта становила 64 395 грн 00 коп., в тому числі ПДВ - щомісяця.
Додатковою угодою № 5 визначено, що з 1 вересня 2023 року вартість охорони Об`єкта становила 77 274 грн 00 коп., в тому числі ПДВ - щомісяця.
Згідно пункту 7.2 Договору розрахунки за надані послуги охорони повинні здійснюватися щомісячно до 5-го числа кожного наступного місяця в повному обсязі. 
Разом з тим, як вказує Позивач, Відповідач не оплатив рахунок № СФ-000008 від 30 квітня 2022 року. 
Як зазначено в позовній заяві, за період співпраці сторін у Відповідача були змінені три керівники підприємства. Констатовано, що не сплачений вищезазначений рахунок був наданий для підпису колишньому директору Відповідача Полянському І.Б., при якому систематично не проводились взаєморозрахунки та не поверталися акти виконаних робіт. Акт виконаних робіт за квітень 2022 року, які були надані начальником охорони об`єкту Мельничуком В.С. для підпису Полянському І.Б. не повернуті, а заборгованість на момент припинення дії Договору не сплачена (службова записка та квитанція про надсилання рахунку і акту). Позивач в позові наголошує, що претензій від Відповідача при забезпеченні посилених заходів охорони об`єкта силами та засобами Позивача під час особливого періоду пов`язаного з обстрілами території України у квітні 2022 року не надходило. Констатовано, що після запровадження воєнного стану в Україні працівники бухгалтерії Відповідача не проводили вчасної реєстрації первинних документів щодо проведення взаєморозрахунків та не поверталось Позивачу ні актів виконаних робіт ні актів звірок взаєморозрахунків.
У відповідності до пункту 7.3 Договору, якщо замовник протягом 5-ти календарних днів після закінчення надання послуг за відповідний місяць, не підписує Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) та не виставляє вмотивованих письмових претензій до Позивача, то вважається, що послуги надані Позивачем у повному обсязі, а Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) - підписаний та підлягає виконанню з боку Відповідача.
27 серпня 2024 року Відповідач надіслав Позивачу лист за № 434 про припинення дії Договору з 16 вересня 2024 року.
Позивач вказує, що станом на 16 вересня 2024 року заборгованість Відповідача за надані послуги Позивача становила 180 305 грн, більшу частину якої було погашено до 9 жовтня 2024 року, а борг на суму 64 395 грн залишився.
12 грудня 2024 року Відповідачу надіслана претензія за № 98 щодо несплаченого рахунку-фактури № СФ-000008 від 30 квітня 2022 року на суму 64 395 грн, в тому числі 10 732 грн 50 коп. ПДВ та щодо врегулювання питання оплати зазначеного рахунка за надані послуги охорони без залучення судових органів. Відповідач від зазначених пропозицій відмовився.
20 серпня 2025 року Відповідачу надіслана досудова претензія щодо необхідності сплатити заборгованість за Договором, що підтверджується претензією, проте відповіді, заперечень чи погашення боргу від Відповідача в передбачений Законом строк Позивачу надіслано не було.
У зв`язку із неналежним виконанням Відповідачем умов Договору Позивач звернувся до господарського суду за захистом порушеного, на його думку, права з позовом до Відповідача заборгованості в розмірі 64 394 грн 99 коп. та за несвоєчасне виконання Відповідачем свого грошового зобов`язання Позивачем нараховано 3% річних в розмірі 5 223 грн 93 коп. за період з 5 травня 2022 року по 30 вересня 2025 року та інфляційні втрати в розмірі 22 120 грн 89 коп. за період з травеня 2022 року по вересень 2025 року.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 
У відповідності до вимог статтей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. 
Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно статті 901, частини 1 статті 902 та частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Виконавець повинен надати послугу особисто. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази в сукупності з вищенаведеною нормативно-правовою базою Законодавства України, колегія суду досліджує доводи та заперечення Відповідача, наведені в апеляційній скарзі, які зводяться до того, що Відповідач заперечує факт надання йому послуг в квітні 2022 року та підтвердження його відповідними доказами.
З матеріалів справи вбачається, що Додатковою угодою № 4 сторони визначили, що з 1 листопада 2022 року вартість охорони Об`єкта становила 64 395 грн 00 коп., в тому числі ПДВ - щомісяця.
Згідно пункту 7.2 Договору розрахунки за надані послуги охорони повинні здійснюватися щомісячно до 5-го числа кожного наступного місяця в повному обсязі. 
У відповідності до пункту 7.3 Договору, якщо Замовник протягом 5-ти календарних днів після закінчення надання послуг за відповідний місяць, не підписує Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) та не виставляє вмотивованих письмових претензій до Позивача, то вважається, що послуги надані Позивачем у повному обсязі, а Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) - підписаний та підлягає виконанню з боку Відповідача.
Відповідно до Акту № СФ-000008 від 30 квітня 2022 року Позивач надав послуги охорони за квітень 2022 року згідно умов Договору на суму з ПДВ 64395 грн. 
В той же час, з даного Акту слідує, що він засвідчений в односторонньому порядку лише Позивачем, однак виходячи з умов пункту 7.3 Договору, колегія суду вважає такий акт належним та допустимим доказом в підтвердження обставин належного надання послуг.
Оскільки в разі існування якихось претензій з приводу дійсності та якості надання Позивачем послуг охорони, Відповідач не міг проявляти бездіяльність у реагуванні щодо невиконання умов Договору з приводу надання послуг. Між тим, матеріали справи не містять будь-яких листів претензійного характеру адресованих Позивачу щодо невиконання Відповідачем умов Договору щодо надання послуг охорони, окрім як голослівного заперечення таких послуг в квітні 2022 року наведених в апеляційній скарзі. Поміж тим, Відповідач зайняв в суді першої інстанції пасивну позицію, адже не надав відзиву та не брав участі в її розгляді, будучи при цьому повідомленим належним чином про розгляд справи в суді першої інстанції про що свідчать Довідки про доставку електронного листа (а.с. 34, 45). 
27 серпня 2024 року Відповідач надіслав Позивачу лист за № 434 про припинення дії Договору з 16 вересня 2024 року.
Поміж тим, зі змісту цього листа також не вбачається, що підставою для розірвання Договору слугувало саме не виконання Позивачем умов Договору щодо неналежного надання послуг (чи надання послуг в будь-який період дії Договору, в тому числі й у спірний). 
12 грудня 2024 року Відповідачу надіслана претензія за № 98 щодо несплаченого рахунку-фактури № СФ-000008 від 30 квітня 2022 року на суму 64 395 грн, в тому числі 10 732 грн 50 коп. ПДВ та щодо врегулювання питання оплати зазначеного рахунка за надані послуги охорони без залучення судових органів. Відповідач від зазначених пропозицій відмовився.
Відтак, з огляду на не доведення Відповідачем обставини, наведених в апеляційній скарзі, зокрема щодо ненадання Позивачем послуг за спірний період, також ненаданням доказів, котрі свідчили б про повну оплату Позивачем послуг по Договору, в розрізі доведення як умовами Договору так і доказами, долученими до матеріалів справи, надання послуг за квітень 2022 року, колегія суду доходить висновку, що позовні вимоги щодо стягнення боргу в сумі 64394 грн 99 коп. є підставними та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно Північно-західний апеляційний господарський суд задоволює позов та стягує з Відповідача на користь Позивача 64394 грн 99 коп. боргу.
Дане рішення в цій частині й було прийняте місцевим господарським судом.
Відповідно приймаючи таке рішенні Північно-західний апеляційний господарський суд залишає рішення місцевого господарського суду без змін в частині стягнення основного боргу.

Що ж до заявлених Позивачем до стягнення з Відповідача 3% річних в розмірі 5 223 грн 93 коп. за період з 5 травня 2022 року по 30 вересня 2025 року та інфляційних втрат в розмірі 22 120 грн 89 коп. за період з травеня 2022 року по вересень місяць 2025 року, то колегія суду зазначає наступне.
Пунктом 1 частини 3 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з частиною 2 статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене Законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Враховуючи вищевикладене та у зв`язку з простроченням Відповідачем виконання зобов`язання щодо оплати вартості послуг у строки, визначені умовами Договору, Позивач заявив вимогу про стягнення 3% річних та інфляційних втрат у визначеному вище розмірі.
З врахуванням задоволення вище у даній постанові вимоги про стягнення заборгованості (на котру і нараховано інфляційні та річні), судом перевірено правильність сум річних та інфляційних, що нараховано Позивачем та встановлено вірність їх обрахунку. 
З урахуванням усього викладеного вище, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно суд апеляційної інстанції приймає рішення, яким стягує з Відповідача 3% річних в розмірі 5 223 грн 93 коп. за період з 5 травня 2022 року по 30 вересня 2025 року та інфляційні втрати в розмірі 22 120 грн 89 коп. за період з травня 2022 року по вересень 2025 року. 
Дане рішення в цій частині й було прийняте місцевим господарським судом.
Відповідно приймаючи таке рішенні Північно-західний апеляційний господарський суд залишає рішення місцевого господарського суду без змін і у цій частині.
Таким чином, колегія суддів вважає посилання Відповідача, викладені в апеляційній скарзі щодо судового рішення, безпідставними, документально необґрунтованими, та відхиляє їх з підстав, вказаних вище в даній постанові. 
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, відповідно, колегія суддів залишає судове рішення без змін.
Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на Відповідача, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 129, 269-276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" на рішення Господарського суду Рівненської області від 17 листопада 2025 року по справі №918/952/25 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 17 листопада 2025 року по справі №918/952/25 - залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
4. Відповідно до частини 3 статті 287 ГПК України, дана справа не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.
5. Справу №918/952/25 повернути Господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Василишин А.Р. 

Суддя Філіпова Т.Л. 

Суддя Маціщук А.В.